ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 р.	Справа № 440/80/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Мінаєвої О.М. ,  Донець Л.О. ,
за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.
               представника позивача Драпак А.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Держпраці у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 року, головуючий суддя І інстанції: І.С. Шевяков,  м. Полтава,  по справі № 440/80/20
за позовом          Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1      
до         Управління Держпраці у Полтавській області                    
про визнання дій протиправними, визнання протиправною й скасування наказу в частині та постанови,
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Полтавській області (надалі також - відповідач, Управління), в якому просив суд:
-визнати протиправним та скасувати  п.1.12 наказу начальника управління Держпраці в Полтавській області Щербака  Сергія Леонідовича №227П від 22.10.2019 року «Про проведення заходів державного контролю» в частині здійснення заходу  державного контролю в діяльності ФОП ОСОБА_1 ;
-визнати дії суб`єкта владних повноважень в особі інспекторів управління Держпраці в Полтавській області  Козубенка Б.В. та ОСОБА_2 в частині  здійснення заходів контролю, а також складення актів  реагування відносно ФОП ОСОБА_1 протиправними;
-визнати та скасувати постанову №ПЛ5259/157/АВ/П/ТД-ФС від 25.11.2019 року «Про накладення штрафу уповноваженими особами» щодо ФОП ОСОБА_1 , якою на останнього накладено штраф в розмірі  125190 грн.;
-стягнути з управління Держпраці в Полтавській області  на користь ФОП ОСОБА_1 судові витрати у розмірі  сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1921 грн.00 коп., розміру витрат на правничу допомогу адвоката 15000 грн. 00 коп., разом судові витрати 16921 грн 00 коп.  
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 року адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Управління Держпраці в Полтавській області (вул. Пушкіна 119, м. Полтава, ЄДРПОУ 39777136) задоволено частково.
          Постанову Управління Держпраці в Полтавській області №ПЛ5259/157/АВ/П/ТД-ФС від 25 листопада 2019 року про накладення штрафних санкцій на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 визнано протиправною та скасовано.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
          Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці в Полтавській області (вул. Пушкіна 119, м. Полтава, ЄДРПОУ 39777136) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1251 грн 90 коп. (одна тисяча двісті п`ятдесят одна гривня дев`яносто копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн (три тисячі гривень).
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення Полтавського  окружного  адміністративного суду  від 21.05.2020 року  в  частині визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами  і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні  цієї частини позову.
Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обгрунтованість судового рішення в оскаржуваній частині, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Колегія суддів заслухавши доповідь  обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги  апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що 15 жовтня 2019 року до Управління Держпраці у Полтавській області звернулась гр. ОСОБА_3 /а.с. 94/  спільно з громадянами ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 із заявою, в якій вони повідомили про порушення роботодавцями на речовому ринку у м. Полтаві вимог трудового законодавства щодо використання праці неоформлених працівників.
          На підставі Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 823, начальником Управління Держпраці у Полтавській області винесено наказ від 22.10.2019 №227П "Про проведення заходів державного контролю", яким наказано провести заходи державного контролю щодо відповідності вимог законодавства про працю головним державним інспектором ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у діяльності ФОП ОСОБА_1 /а.с.93/.
           22.10.2019 заступником начальника Управління Держпраці у Полтавській області видано направлення за номером № 1886 на проведення заходу державного контролю, яким є проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 на предмет додержання вимог законодавства про працю, інспекційне відвідування доручено головним державним інспекторам Б. Козубенку та ОСОБА_8 , дата початку та дата закінчення заходу з 22.10.2019 по 04.11.2019 /а.с. 95/.
Копію вказаного направлення вручено  ФОП ОСОБА_1  22.10.2019, про що свідчить її підпис на направленні /а.с. 95/.
За наслідками інспекційного відвідування складено акт №ПЛ 5259/157/АВ від 22.10.2019, яким зафіксовано порушення підприємцем частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України,  що полягає в допуску працівника до роботи без укладення трудового договору /а.с. 97-101/. Зокрема, в акті інспекційного відвідування встановлено, що станом на 22.10.2019 за фактичним місцем здійснення підприємницької діяльності позивача за адресою АДРЕСА_2 (місце № 023), перебувала гр. ОСОБА_9 , яка надавала консультацію покупцям з продажу товару. Від надання письмових пояснень гр. ОСОБА_9 відмовилась.
Прибувши до магазину, ОСОБА_1 надав письмове пояснення, що гр. ОСОБА_9 в торгівельному контейнері № 023 проводила консультації у проміжок часу, поки сам ОСОБА_1 відлучався з робочого місця /а.с. 96/.
Враховуючи викладене, інспекторами зроблено висновок, який викладений в акті, про те, що гр. ОСОБА_9 на момент здійснення інспекційного відвідування в магазині була допущена до роботи продавця у ФОП ОСОБА_1 без належного оформлення трудових відносин.
Від підписання акта №ПЛ 5259/157/АВ від 22.10.2019 ФОП ОСОБА_1 відмовився.
22 жовтня 2019 року Управлінням Держпраці у Полтавській області складено припис про усунення виявлених порушень № ПЛ5259/157/АВ/П /а.с. 102-104/. Припис про усунення виявлених порушень ФОП ОСОБА_1 не підписаний. 
Акт та припис направлений на поштову адресу позивача, та отримані останнім 26.10.2019, що підтверджує наявна в матеріалах справи копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення /а.с. 107/.
У зв`язку з неповерненням підписаних примірників акту та припису до Управління у передбачений Порядком № 823 строк, інспектором праці складено акт про відмову від підпису вказаних документів від 04.11.2019 /а.с. 108/.
Скориставшись своїм правом на складання заперечення до акту інспекційного відвідування, представник позивача їх склав 29.10.2019 та направив до Управління Держпраці у Полтавській області /а.с. 40-43/.
На вказані заперечення відповідачем надана відповідь від 01.11.2019 № 02-11/7053 /а.с. 44-46/.
25.11.2019 начальником Управління Держпраці у Полтавській області прийнято постанову про накладення штрафу №ПЛ5259/157/АВ/П/ТД-ФС, якою на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 125 190 грн /а.с. 112/.    
          Позивач не погодився зі прийнятою постановою, діями перевіряючих, у зв`язку з чим оскаржив їх до суду.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправності постанови Управління Держпраці в Полтавській області №ПЛ5259/157/АВ/П/ТД-ФС від 25 листопада 2019 року про накладення штрафних санкцій на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 .
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.  
Предметом оскарження в даній справі, зокрема, є постанова Управління Держпраці в Полтавській області №ПЛ5259/157/АВ/П/ТД-ФС від 25 листопада 2019 року про накладення штрафних санкцій на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 .
Відповідно до   ст. 19 Конституції України   органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Згідно вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження  надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням  принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням  необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Суд апеляційної інстанції перевіривши оскаржуване рішення на відповідність критеріям, наведеним у ч.2 ст.2 КАС України приходить до висновку, що прийнято воно незаконно, виходячи з наступного.
Статтею 1 Закону України від 05.04.2007 №877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (надалі Закон №877-V) визначено, що заходи державного нагляду (контролю) планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.
За приписами частини четвертої статті 2 Закону № 877-V заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації з урахуванням особливостей, встановлених  Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.              
При цьому, відповідно до частини п`ятої статті 2 Закону № 877-V зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 № 823 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (надалі Порядок №823).
Зазначений Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 р.  № 1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 р.  № 1986-IV, та Законом України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” (пункт 1 Порядку №823).
          Підпунктами 1 та 2 пункту 5 Порядку №823 передбачено, що підставами для здійснення інспекційних відвідувань є, зокрема, звернення працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю; звернення фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин.
          За змістом пункту 2 Порядку №823, заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.
В силу положень статті 7  Закону № 877-V визначено, що для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.
На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою /ч. 2/.
Згідно з пунктом 16 Порядку № 823, за результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування (далі - акт) і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю.
Згідно з пунктом 24 Порядку № 823, у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом, після розгляду зауважень об`єкта відвідування до нього (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування, за результатами якого вносить припис та вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.
Відповідно до пункту 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 17 липня 2013 року /надалі - Порядок № 509/ штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи). Штрафи накладаються на підставі, зокрема, акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників.
Пунктом 3 Порядку №509 встановлено, що справа про накладення штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.
За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу /пункт 4 Порядку № 509/.
З матеріалів справи слідує, що у період з 22.10.2019 року 10 год. 33 хв. по 22.10.2019 року 15 год. 04 хв. інспекторами праці управління Держпраці у Полтавській області було здійснено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 .
За наслідками проведеного інспекційного відвідування було складено Акт  інспекційного відвідування від 22.10.2019 року №ПЛ 5259/157/АВ, яким встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 ч.3 ст. 24 КЗпП України, а саме: допущення до роботи працівника ОСОБА_9 без належного оформлення трудових відносин.
Начальником Управління Держпраці у Полтавській області Щербак С.Л., за результатами розгляду справи про накладення штрафу, на підставі  акту  інспекційного відвідування від 22.10.2019 року №ПЛ 5259/157/АВ та відповідно до абз.2 ч. 2 ст. 265 КЗпП було винесено постанову від 25.11.2019 №ПЛ5259/157/АВ/П/ТД-ФС про накладення на позивача штрафу у розмірі 125190,00 грн.
Відповідно до ст. 265 Кодексу законів про працю України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
З аналізу наведеної норми слідує, що відповідальність за вказаною статтею настає у разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору.
Досліджуючи питання фактичного допуску позивачем працівника до роботи без оформлення трудового договору колегія суддів зазначає наступне.
У відповідності до статті 21 КЗпП України, трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Згідно з ч. 1 ст. 23 Кодексу законів про працю України, трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.
Частинами 1, 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України встановлено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання такої форми є обов`язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; при укладенні контракту; у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України. 
Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що перед допуском працівника до роботи з ним повинен бути укладений трудовий договір, а також повідомлено ДФС про прийняття працівника на роботу за укладеним трудовим договором.
З матеріалів справи слідує, що у момент інспекційного відвідування 22 жовтня 2019 року гр. ОСОБА_9  надавала консультацію покупцям з продажу товару у місці, де свою підприємницьку діяльність здійснює позивач (торгівельне місце №023).
Вказана обставина стала підставою для висновку відповідача про допущення позивачем  до роботи гр.   ОСОБА_9   без належного оформлення трудових відносин.
Проте, колегія суддів зазначає, що присутність  гр. ОСОБА_9   на час проведення інспекційного відвідування у місці, де свою підприємницьку діяльність здійснює позивач (торгівельне місце №023), не свідчить про фактичний  допуск до роботи гр. ОСОБА_9 .   
Факт здійснення гр.   ОСОБА_9   продажу будь-якого товару під час знаходження гр.   ОСОБА_9  у місці, де свою підприємницьку діяльність здійснює позивач (торгівельне місце №023), відповідачем не доведено, доказів в підтвердження висновку про допущення позивачем  до роботи гр.   ОСОБА_9   без належного оформлення трудових відносин не надано.
У своїх письмових поясненнях від 22.10.2019 року  ФОП ОСОБА_1 зазначив, що на його робочому місці громадянка ОСОБА_9 проводила консультації поки його не було в торгівельному контейнері, оскільки дана громадянка проходила в нього стажування.
В апеляційній скарзі відповідачем зазначено, що  в усних поясненнях  гр. ОСОБА_9 повідомила, що проходить стажування у ФОП ОСОБА_1 . 
Відповідачем не надано доказів в підтвердження факту виконання гр.   ОСОБА_9  у місці, де свою підприємницьку діяльність здійснює позивач (торгівельне місце №023) функцій продавця.
З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що факту допуску позивачем до виконання трудових обов`язків гр. ОСОБА_9 відповідачем не доведено, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про недоведеність твердження відповідача щодо допущення ФОП ОСОБА_1 вказаної особи до роботи без укладення трудового договору.
Крім того, колегія суддів зазначає, що          22.10.2019 року Управлінням Держпраці у Полтавській області складено протокол про адміністративне правопорушення № ПЛ 5259/157/АВ/П/ПТ, яким зафіксовано  допущення до виконання роботи гр. ОСОБА_9 без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника чи уповноваженого ним органу, в зв`язку з чим в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки правопорушення, за яке передбачена відповідальність ч. 3 ст. 41 КУпАП (а.с. 35-36).
Відповідно до ч. 3 ст. 41 КУпАП фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства -тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичних осіб підприємців, які використовують найману працю, від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, як статтею 41 КУпАП  так і статтею 265 Кодексу законів про працю України  передбачено відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).
Постановою Октябрського районного суду м. Полтави  від 25.11.2019 року по справі № 554/9820/19 провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрито за відсутністю  події і складу інкримінованого йому  адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 41 ч. 3 КУпАП (а.с. 60-63).
Відповідно до ч. 6 ст. 78 КАС  України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, виходячи з аналізу наведеної норми постанова Октябрського районного суду м. Полтави  від 25.11.2019 року по справі № 554/9820/19 є обов`язковою для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій ОСОБА_1 в питанні, чи мали місце дії  щодо фактичного допуску гр. ОСОБА_9 до роботи без оформлення трудового договору (контракту) та чи вчинені вони цією особою.
Враховуючи, недоведеність відповідачем факту допуску позивачем до виконання трудових обов`язків гр. ОСОБА_9 , а також те, що  постановою Октябрського районного суду м. Полтави  від 25.11.2019 року по справі № 554/9820/19 закрито провадження у справі за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що полягає у фактичному допуску до роботи гр. ОСОБА_9 без оформлення трудового договору, за відсутності складу вказаного адміністративного правопорушення, то за таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування до позивача відповідальності  за статтею 265 КЗпП України.
Посилання відповідача в апеляційній скарзі на постанову Верховного Суду  від 30.10.2018 року у справі № 817/2331/16 в обгрунтування своїх доводів, що гр. ОСОБА_9 позивачем була допущена до роботи без належного оформлення трудових відносин колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки в рамках справи № 817/2331/16  було встановлено факт виконання працівником  трудових обов`язків, тоді як у цій справі такого факту відповідачем не доведено, а судом не встановлено. 
Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач у ході розгляду справи не довів, що приймаючи постанову він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За викладених обставин, оскільки під час розгляду справи суд дійшов висновку, що позивачем не було порушено статті 24 КЗпП України, то оскаржувана постанова про накладення штрафу уповноваженими особами №ПЛ5259/157/АВ/П/ТД-ФС від 25 листопада 2019 року про накладення штрафних санкцій на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.
Відповідно до ст.  242 КАС України  рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом  відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на  підставі  повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.          
Відповідно до ч.1 ст. 315 КАС України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.
Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення,   рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове  рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.   

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315,  321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Полтавській області залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 року по справі № 440/80/20 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий суддя 	(підпис)	Я.М. Макаренко	
Судді	(підпис)  (підпис) 	О.М. Мінаєва    Л.О. Донець   	
Повний текст постанови складено  30.10.2020 року