Головуючий у І інстанції Кравченко М.В.
Провадження №22-ц/824/13034/2020                                                     Доповідач у ІІ інстанції Матвієнко Ю.О.

                                                      ПОСТАНОВА
                                               ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
       19 листопада 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
Головуючого судді:        Матвієнко Ю.О.,
суддів:                              Мельника Я.С., Сліпченка О.І.,
           при секретарі:                  Ковтун М.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 30 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
 
В С Т А Н О В И В :
 
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування завданої йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що трапилася з вини ОСОБА_2 , матеріальної та моральної шкоди. 
Зокрема, позивач посилався на те, що досудовим розслідуванням кримінального провадження, внесеного в ЄРДР 04 травня 2016 року № 12016110230000626 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, було встановлено, що 03 травня 2016 року близько 21 години 10 хвилин ОСОБА_2 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ЗАЗ-110207», д.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді з другорядної дороги на головну дорогу біля будинку № 79-А по вул. Київська у м. Обухів Київської області, порушуючи п.п. 1.5, 2,3 б), д,) та п. 16.11 Правил дорожнього руху України, допустив зіткнення з велосипедистом, що рухався по головній дорозі по вул. Київська, ОСОБА_1 , внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому заднього краю суглобової великогомілкової кістки зі зміщенням відламків, які за критерієм розладу здоров`я понад 21 день відносяться до середнього ступеню тяжкості. З вказаними тілесними ушкодженнями з місця події 03.05.2016 року позивач ОСОБА_1 був доставлений до Обухівської ЦРЛ, де йому 24.06.2016 року була проведена операція.
Внаслідок скоєння відповідачем ОСОБА_2 дорожньо-транспортної пригоди позивачу була завдана значна матеріальна та моральна шкода, яка пов`язана з довгостроковим лікуванням внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, пошкодженням велосипеда та мобільного телефону. Зокрема, пряма матеріальна шкода в розмірі 41 885,77 грн. складається з витрат по сплаті за маршрутне таксі в сумі 225 грн., витрат на паливо в сумі 8 173,43 грн., витрат на ліки та продукти харчування в сумі 3 892,98 грн., витрат за набір фіксаторів для пластики передньої хрестоподібної зв`язки у сумі 12 640,00 грн., витрат за матеріали для підготовки до операції у сумі 29 085,77 грн., витрат за пошкодження велосипеда та мобільного телефону на суму 12 800,00 грн.
Крім того, внаслідок отриманих травм позивач на протязі 4-х місяців не міг працювати та отримувати заробіток. Втрата заробітку з розрахунку по 15 000,00 грн. на місяць, що мав отримувати ОСОБА_1 , за 4 місяця складає 60 000,00 грн., які також підлягають стягненню.
Таким чином, загальна сума завданої матеріальної шкоди складає 101 885,77 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на підставі вимог ст. 1166 ЦК України.  
Крім того, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, перенесених фізичних та моральних страждань, операцій, зміні звичного ритму життя, непрацездатності протягом чотирьох місяців, постійного болю, порушення нормального сну позивач зазнав моральної шкоди, розмір якої оцінив у 250 000,00 грн., які також просив стягнути з відповідача на свою користь.    
Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в сумі 101 885,77 грн., моральну шкоду в сумі 250 000,00 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 24 500,00 грн., а також по 1 000 грн. за кожне судове засідання.
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 30 липня 2020 року позовзадоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 20 914 грн. 52 коп., відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. 00 коп., а всього 30 914 грн. 52 коп.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в сумі 2 942 грн. 80 коп. 
Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. 
В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Кириленко О.В. проти задоволення скарги позивача заперечив та просив залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.  Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Згідно вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З матеріалів справи вбачається, і це встановлено судом, що 03 травня 2016 року о 21 годині 10 хвилин, ОСОБА_2 , керуючи технічно справним автомобілем «ЗАЗ 110207», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався автодорогою по вулиці Київській від будинку №79-А в напрямку до вулиці Каштанова, 2-А, в місті Обухові Київської області. Доїхавши до нерівнозначного перехрестя з автодорогою по вулиці Київській, що проходить від мікрорайону «Піщана» до мікрорайону «Центр» в місті Обухів Київської області, ОСОБА_2 в порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 б), д), та 16.11 Правил дорожнього руху України був неуважним, належним чином не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортній пригоді, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, а також здоров`ю громадянина, розпочав виїзд з другорядної дороги на головну дорогу, для виконання маневру, повороту вліво, в напрямку до мікрорайону «Школа» в місті Обухів, не переконався в безпечності свого маневру та не надавши перевагу в русі велосипедисту, чим порушив вимоги п.16.11. ПДР України, відповідно до якого виїхав на смугу руху в напрямку мікрорайону «Центр» та перегородивши її, допустив зіткнення з велосипедом «Corado» модель «Alturix MTB» під керування водія ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі в напрямку від мікрорайону «Школа» до мікрорайону «Центр» в місті Обухів.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 25 від 27.04.2018 року встановлено, що у ОСОБА_1 згідно наданої медичної документації виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому заднього краю суглобової поверхні правої великогомілкової кістки, перелому верхівки головки правої малогомілкової кістки зі зміщенням відламків. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупим (-ими) твердим (-ими) предметом (-ами) з обмеженою травмуючою поверхнею і відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я понад 21 день за звичайного перебігу. Виявлені у ОСОБА_1 тілесні ушкодження могли утворитись в результаті ДТП, яка мала місце 03.05.2016 року.
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 14 червня 2019 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 26.09.2019 року, кримінальне провадження № 12016110230000626 від 04.05.2016 року відносно ОСОБА_2 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України, закрито та звільнено його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної та матеріальної шкоди залишено без розгляду.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної та моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з його доведеності та обґрунтованості, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів, а згідно з ч. 2 цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.
Зважаючи на доведеність факту завдання позивачу неправомірними діями відповідача матеріальної шкоди, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про наявність у справі підстав до задоволення вимог позивача про відшкодування матеріальної шкоди.
Вирішуючи питання про розмір матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача тих збитків, факт понесення яких позивачем підтверджується наявними в справі належними та допустимими доказами, та відмові у стягненні тих сум, факт понесення яких у зв`язку із неправомірними діями відповідача позивачем доведений не був. Зокрема, судом правильно визначено розмір матеріальних збитків на суму 20 914,52 грн. на підставі товарних чеків про придбання ліків, набору фіксаторів для пластики передньої хрестоподібної зв`язки, оплати за проведення МРТ колінного суглобу. Витрати підтверджені відповідними фінансовими документами: рахунком на оплату № 372 від 24.06.2016 та видатковою накладною № 291 від 29.06.2016 року на замовлення та доставку наборів фіксаторів для пластики передньої хрестоподібної зв`язки колінного суглобу ТОВ «ГРЕНІ СМІТ» на суму 12 340,00 грн., квитанцією до прибуткового касового ордеру від 12.06.2016 на суму 680 грн., товарним чеком від 23.06.2016 на суму 1 158,36 грн., видатковою накладною № f 00002333 від 23.06.2016 та товарним чеком № 2333 від 23.06.2016 на суму 2 596,00 грн., товарним чеком № 171 від 16.06.2016 на суму 838 грн., товарним чеком № 220 від 27.06.2016 на суму 1 005 грн., чеками на суму: 36,10 грн., 39,70 грн., 107,57 грн., 17,20 грн., 246,01 грн.,164,06 грн., 190,51 грн., 74,08 грн., 6,05 грн., 58 грн., 326,76 грн., 111,75 грн., 81,55 грн., 49,47 грн., 10,61 грн., 81 грн., 34,14 грн., 7,65 грн., 26,50 грн., 226,33 грн., 162,98 грн., 192,59 грн., 39,60 грн., 6,95 грн.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
За правилами, передбаченими ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Частина 2 ст. 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Положеннями ст. 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Враховуючи те, що внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу завдано ушкодження здоров`я, що підтверджується наявними у справі доказами, обґрунтованим є і висновок суду в частині задоволення вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди. При цьому, розмір морального відшкодування - 10 000 грн. судом визначений на підставі повно, всебічно та об`єктивно досліджених обставинах справи, з урахуванням вимог розумності та справедливості.
Правильним є і рішення суду в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача витрат по правовій допомозі, оскільки доказів її понесення позивачем суду надано не було.
Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення, та зводяться до переоцінки доказів і незгоди позивача з висновками суду щодо їх оцінки. При цьому, докази та обставини, на які посилається позивач у апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні були дотримані норми матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.  
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і доводи апеляційної скарги позивача цього не спростовують, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, а скарги ОСОБА_1 - без задоволення. 
В зв`язку із тим, що ціна позову у даній справі не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, рішення суду апеляційної інстанції згідно п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
 
Рішення Обухівського районного суду Київської області від 30 липня 2020 року - залишити без змін. 
      
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановленихп.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
    Головуючий: 
 
    Судді: