Номер провадження: 22-ц/813/4627/20 
Номер справи місцевого суду: 2/1519/8174/11
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І.А.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Таварткіладзе О.М.,
суддів: Заїкіна А.П., Князюка О.В.
за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеса від 02 жовтня 2019 року про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
                                         В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» звернулося до суду із заявою про заміну стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» у виконавчому провадженні з виконання виконавчого документа, виданого 11 квітня 2013 року Малиновським районним судом м.Одеси про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором № 11271966000 від 19.12.2007 року у розмірі 125 118,59 доларів США, що еквівалентно 1 000 072,89 грн., що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 86 286,75 доларів США, що еквівалентно 689 689,99 грн.; заборгованості за відсотками 34 564,57 доларів США, що еквівалентно 276 274,61 грн; пені за несвоєчасне погашення кредиту 413,74 доларів США, що еквівалентно 3 307,02 грн; пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах 3 853,53 доларів США, що еквівалентно 30 801,26 грн. 
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеса від 02 жовтня 2019 року у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження відмовлено.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» подало апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Малиновського районного суду м. Одеса від 02 жовтня 2019 року скасувати, а заяву про заміну сторони на його правонаступника задовольнити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
Будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, сторони в судове засідання не з`явились, причини неявки не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи в режимі відео конференції не подавали.
Від представника ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, вимоги, викладені в апеляційній скарзі підтримав та просив їх задовольнити. 
Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
За таких обставин, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності належним чином повідомлених сторін.
Заслухавши суддю-доповідача, законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 п.2 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відмовляючи у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив з того, що заміна сторони виконавчого провадження можлива лише на стадії виконання судового рішення та в межах строку пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. Оскільки стягувач (заявник) пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, а питання про його поновлення не ставив, заміна сторони виконавчого провадження за таких обставин, на думку суду, є неможливою.
Проте, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується.
Як вбачається з матеріалів справи, 19.12.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 11271966000, за яким банк надав в кредит ОСОБА_1 87 000 доларів США, що на день укладення договору за курсом НБУ складало 439 350 грн., на умовах, передбачених цим договором. 
 
19.12.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, за яким остання передала в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1 у якості забезпечення виконання зобов`язань, що витікають з кредитного договору.
19.12.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 167012, за яким останній зобов`язався відповідати перед банком за зобов`язання ОСОБА_1 , що витікають з кредитного договору. 
У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору, ПАТ „Укрсиббанк” звернувся з позовом до суду про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеса від 30 листопада 2011 року відкрито провадження у справі, а ухвалою Малиновського районного суду м. Одеса від 29 травня 2012 року замінено ПАТ „Укрсиббанк” на його правонаступника ПАТ «Дельта Банк» по вказаній цивільній справі.
Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеса від 25 лютого 2013 року позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено. Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 11271966000 від 19.12.2007 року у розмірі 125 118,59 доларів США, що еквівалентно 1 000 072,89 грн., що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 86 286,75 доларів США, що еквівалентно 689 689,99 грн.; заборгованості за відсотками 34 564,57 доларів США, що еквівалентно 276 274,61 грн; пені за несвоєчасне погашення кредиту 413,74 доларів США, що еквівалентно 3 307,02 грн; пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах 3 853,53 доларів США, що еквівалентно 30 801,26 грн. та судовий збір у розмірі 2 823 грн.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеса від 17 березня 2016 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеса від 25 лютого 2013 року.
На виконання рішення суду, 11.04.2013 року Малиновським районним судом м.Одеси видано виконавчі документи (а.с.132, 141).
16 травня 2019 року відбувся електронний аукціон з продажу кредитного портфелю активів ПАТ «Дельта Банк», переможцем якого стало ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» (а.с.142).
13.06.2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 1514/К, за яким ПАТ «Дельта Банк» відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» набуло права вимоги Банку до позичальника, іпотекодавця, заставодавця, поручителя, їх правонаступників, спадкоємців або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржника за всіма кредитними, іпотечними та договорами застави, поруки з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них (п.1 договору), в тому числі й до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кредитним договором № 11271966000, договором поруки та іпотечним договором від 19.12.2007 року та додатковими угодами, що витікають з них.
Відповідно п.5 договору, сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за основними договорами, новий кредитор сплачує банку грошові кошти в сумі 9 640 369, 16 грн.
Відповідно платіжних доручень за № 855 від 22.05.2019 року, № 859 від 23.05.2019 року та № 233 від 27.05.2019 року, ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» перерахувало на рахунок АТ «Дельта Банк» грошові кошти на загальну суму 9 640 369, 16 грн. (а.с.147-149).
Таким чином, з моменту підписання та виконання умов договору про відступлення прав вимоги від 13.06.2019 року, ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» набуло права первісного кредитора ПАТ «Дельта Банк» у зобов`язанні за кредитним договором, іпотечним та договором поруки, а також всіма іншими угодами, що витікають з цих договорів, а тому може бути замінений, як його правонаступник. 
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України.
Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України  «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.
Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».
Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 2-3897/10.
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.
За таких обставин, звернення ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та  статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».
Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.
У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня  2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18),  від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18) та від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, відмовляючи у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що заміна сторони відбувається на будь-якій стадії процесу, незалежно від того чи відкрито виконавче провадження чи воно закінчено, до правонаступника переходять всі права та обов`язки в зобов`язанні в тому числі і втрачене право на пред`явлення виконавчих документів до виконання. Заміна сторони виконавчого провадження взагалі не пов`язує з собою перевірку строків подачі виконавчого документу до виконання. Таке питання (строки подачі виконавчого документа, їх переривання, поновлення строку, видача дубліката виконавчого документа) розглядається в іншому порядку, встановленому спеціальними нормами ЗУ «Про виконавче провадження», ЦПК України та ніяким чином не впливає на вирішення питання щодо заміни сторони виконавчого провадження, встановлене ст..442 ЦПК України.
Проте суд на це уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку про відмову у заміні сторони виконавчого провадження.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, ухвала скасуванню, а заява про заміну сторони виконавчого провадження задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,
                  ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» – задовольнити частково.
Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеса від 02 жовтня 2019 року – скасувати.
Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» про заміну сторони виконавчого провадження – задовольнити.
Замінити публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на його правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» у виконавчому провадженні з виконання виконавчого документа, виданого Малиновським районним судом м.Одеси 11 квітня 2013 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором № 11271966000 від 19.12.2007 року у розмірі 125 118,59 доларів США, що еквівалентно 1 000 072,89 грн., що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 86 286,75 доларів США, що еквівалентно 689 689,99 грн.; заборгованості за відсотками 34 564,57 доларів США, що еквівалентно 276 274,61 грн; пені за несвоєчасне погашення кредиту 413,74 доларів США, що еквівалентно 3 307,02 грн; пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах 3 853,53 доларів США, що еквівалентно 30 801,26 грн. та судовий збір у розмірі 2 823 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 07.12.2020 року

Головуючий                  О.М. Таварткіладзе

Судді:                 А.П. Заїкін

                                                                       О.В. Князюк