Справа № 463/4000/19                                Головуючий у 1 інстанції: Жовнір Г.Б. 
Провадження № 22-ц/811/958/20                 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В. 
Категорія: 60

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

01 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Савуляка Р.В.,
суддів: Шандри М.М., Приколоти Т.І.,
за участі секретаря: Фейір К.О.
з участю: представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 – ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 28 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Четвертої Львівської державної нотаріальної контори, третя особа: Перша Львівська державна нотаріальна контора про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, скасування державної реєстрації права власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -
ВСТАНОВИЛА:

У травні 2019 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_1 , Четвертої Львівської державної нотаріальної контори, третя особа: Перша Львівська державна нотаріальна контора про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, скасування державної реєстрації права власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом.
Позовні вимоги мотивував тим, що двохкімнатна квартира АДРЕСА_1 , належала на праві власності по Ѕ частці його матері ОСОБА_5 та її чоловіку ОСОБА_6 , на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 03 жовтня 2011 року, виданого Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради згідно з Наказом від 03 жовтня 2011р №1755-Ж-Л.
ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Після смерті ОСОБА_6 залишилось спадкове майно, яке складається з Ѕ частки квартири АДРЕСА_2 .
На час відкриття спадщини спадкоємцями першої за законом після смерті ОСОБА_6 була його дружина – ОСОБА_5 та його донька від першого шлюбу – ОСОБА_1 .
ОСОБА_1 пропустила строк на прийняття спадщини передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України, у зв`язку з чим державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте, рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 12 січня 2015 року ОСОБА_1 було визначено додатковий строк, тривалістю у три місяці, для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті її батька – ОСОБА_6 .
На підставі вказаного рішення суду, ОСОБА_1 у встановлений судом строк звернулась до державного нотаріуса Четвертої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті свого батька ОСОБА_6 ..
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та нотаріально не оформила своїх спадкових прав на належне їй майно, яке залишилось після смерті її чоловіка.
Спадщина померлої ОСОБА_5 складається з Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 та права на спадкування Ѕ частини спадкового майна її раніше померлого чоловіка ОСОБА_6 , що становить ј частини вказаної квартири.
ОСОБА_5 постійно проживала з чоловіком і відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України не відмовилась від неї.
У встановлений законом строк він звернувся до Першої Львівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини яка відкрилася після смерті його матері ОСОБА_5 .
Також позивач звернувся в Четверту Львівську нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , оскільки його мати ОСОБА_5 постійно проживала з чоловіком, і відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки протягом строку, встановленого ст.1270 України не відмовилась від неї.
Нотаріусом Четвертої Львівської нотаріальної контори йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та роз`яснино, що він пропустив шестимісячний строк для звернення із заявою про прийняття спадщини і до вказаних правовідносин застосовуються положення ст.1276 ЦК України про правила спадкової трансмісії.
Однак, на думку позивача, правила спадкової трансмісії тут не може бути застосовано, оскільки його мати ОСОБА_5 , на час смерті свого чоловіка постійно проживала з ним, вважається такою, що прийняла спадщину у відповідності до ст.1268 ЦК України.
Позивач вважав, що державний нотаріус Четвертої Львівської нотаріальної контори порушила його право на спадкування належної йому частки у спадщині яка відкрилася після смерті його матері ОСОБА_5 і яка становить ј частку у вказаній квартирі, неправомірно застосувала правило спадкової трансмісії та безпідставно видала ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом від 02 листопада 2017 року – на Ѕ частку квартири, замість ј частини.
З урахуванням зазначених обставин та уточнених позовних вимог від 20 листопада 2019 року, позивач ОСОБА_3 просив:
визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом, серія та номер:2-1149, видане 02листопада 2017 року Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_1 , щодо спадкування нею Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 ;
скасувати рішення державного реєстратора – державного нотаріуса Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Ярошенко Жанни Станіславівни, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02 листопада 2017 р., індексний номер:29400094,згідно з яким проведено державну реєстрацію права спільної часткової власності ОСОБА_1 на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 ;
скасувати в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №23139356 про право спільної часткової власності ОСОБА_1 на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 ;
визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на ѕ частки квартири АДРЕСА_1 .
Оскаржуваним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 28 січня 2020 року позов задоволено частково.
Визнано недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом, серія та номер: 2-1149, видане 02.11.2017 року Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_1 , щодо спадкування нею Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 .
Скасовано рішення державного реєстратора – державного нотаріуса Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Ярошенко Жанни Станіславівни, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02.11.2017 р., індексний номер: 29400094, згідно з яким проведено державну реєстрацію права спільної часткової власності ОСОБА_1 на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 .
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішення суду оскаржила представник  ОСОБА_1  – ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі посилається на те, що задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції помилково виходив з того, що ОСОБА_5 прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, оскільки була зареєстрована та проживала за однією адресою з померлим, ОСОБА_6 .
Вказує, що відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку , передбаченого ст.1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Оскільки ОСОБА_5 померла через чотири місяці після смерті свого чоловіка, то вона мала право відмовитись від спадщини, а тому робити висновок про те, що вона прийняла спадщину у даному випадку передчасно.
Також зазначає, що Державний нотаріус Четвертої державної нотаріальної контори своїм листом від 28 вересня 2015 року повідомив позивача про те, що оскільки його мати була одним із спадкоємців після смерті свого чоловіка, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і не встигла прийняти та оформити своїх спадкових прав у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на прийняття спадщини належної їй частки у квартирі перейшло до нього як сина ОСОБА_5 (ст.1276 ЦК України). Однак, протягом терміну, який надає законодавець для осіб, які не були зареєстровані разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та для випадків спадкової трансмісії від нього як правонаступника ОСОБА_5 на адресу нотаріальної контори не надійшла заява про прийняття спадщини.
Позивач звернувся до суду з позовною заявою про надання додаткового строку для прийняття спадщини та, в подальшому, у судовому засіданні просив залишити його позов без розгляду. З огляду на вказані дії зі сторони позивача, нотаріус вірно вчинив та видав ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом, номер 2-1149 від 02 листопада 2017 року.
Просить рішення Личаківського районного суду м.Львова від 28 січня 2020 року частково скасувати та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 повністю.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, представника ОСОБА_3 – ОСОБА_4 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення Личаківського районного суду м. Львова скасуванню частково на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням нового рішення по справі.
Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 суд першої інстанції дійшов висновку, що нотаріусом Четвертої Львівської нотаріальної контори було помилково видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину серія та номер:2-1149, від у м. Львові, оскільки у вказану спадкову масу безпідставно включено ј частку квартири, яку фактично успадкована ОСОБА_5 .
З таким висновком суду погодитись не можна із наступних підстав.
Статтею 1268 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
У відповідності до ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).
Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.
Судом та матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ( до шлюбу ОСОБА_7 ) одружилися ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 (а.с.8).
ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9), а ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10).
Як вбачається із Свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_3 від 03 жовтня 2011 року, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_5 внаслідок її приватизації (а.с.12).
Після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 була заведена 02 грудня 2013р. Четвертою державною нотаріальною конторою спадкова справа №480/2013.
В матеріалах такої міститься довідка видана на запит нотаріальної контори, про те, що за адресою: АДРЕСА_3 , на час відкриття спадщини після ОСОБА_6 , разом з померлим була зареєстрована ОСОБА_5 (а.с.63).
Після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , Першою Львівською державною нотаріальною конторою була заведена 19 листопада 2013 року спадкова справа №398/2013. 
В матеріалах такої міститься також довідка про те, що ОСОБА_5 була прописана і проживала до дня смерті за адресою : АДРЕСА_3 (а.с.43).
Сторони по справі – ОСОБА_3 є сином ОСОБА_5 від першого шлюбу, зареєстрований та проживає у с. Підгать Мостиського району Лвівської області, а ОСОБА_1 - відповідно донькою ОСОБА_6 від першого шлюбу, зареєстрована і проживає у с. Савинці-Довгалівка Балаклійського району Харківської області.
19 листопада 2013 року ОСОБА_3 звернувся до Першої Львівської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_5 (а.с.2 спадк. справа 398/2013). 
Також, 19 жовтня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Четвертої Львівської нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_8 , зокрема на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 (а.с.33 спадк. справа №480/2013).
Завідувачкою Четвертої Львівської нотаріальної контори Ж. Ярошенко 16 вересня 2015 року було надано відповідь ОСОБА_3 , про те, що ОСОБА_5 була одною із спадкоємців свого чоловіка ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і не встигла оформити своїх спадкових прав у зв`язку із смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому право на прийняття належної їй частки, а саме Ѕ частки спадщини ОСОБА_6 перейшло до нього як сина в порядку ст.1276 ЦК України.
Однак протягом терміну, який надається законодавством для осіб, які не були зареєстровані разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та для випадків спадкової трансмісії, від нього, як правонаступника ОСОБА_5 на адресу нотаріальної контори не надійшло заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , а тому він вважається таким, що термін для прийняття спадщини пропустив.
Запропоновано ОСОБА_3 звернутися із відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 та звернутися із заявою до суду за продовженням терміну для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 .
У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Личаківського районного суду із заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 .
Однак 08 грудня 2016 року позовну заяву ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 було залишено без розгляду за заявою позивача.
ОСОБА_1 пропустила строк на прийняття спадщини передбаченого ч.1 ст.1270 ЦК України після смерті свого батька ОСОБА_6 , у зв`язку з чим державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом.
Проте, рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 12 січня 2015 року залишеного без змін згідно ухвали Апеляційного суду Львівської області від 24 березня 2015 року ОСОБА_1 було визначено додатковий строк, тривалістю у три місяці, для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті її батька – ОСОБА_6 (а.с.15;17-18).
На підставі вказаного рішення суду, ОСОБА_1 у встановлений судом строк звернулась до державного нотаріуса Четвертої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті її батька ОСОБА_6 
02 листопада 2017 року Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою було видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом, серія та номер: 2-1149, щодо спадкування нею Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_6 .
Також, на даний час, Першою Львівською державною нотаріальною конторою видано ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за законом, щодо спадкування ним Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_5 .
Отже, сторони по справі отримали свідоцтва про право на спадщину після смерті своїх батьків.
На даний час відсутні правові підстави для визнання недійсним Свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер: 2-1149, виданого 02 листопада 2017 року Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_1 , щодо спадкування нею Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 та скасування рішення державного реєстратора згідно яким проведено державну реєстрацію права спільної часткової власності ОСОБА_1 на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 , оскільки не убачається порушень закону при його видачі ОСОБА_1 .
Встановлено, що спадкоємцями ОСОБА_6 були його дружина ОСОБА_5 та його дочка ОСОБА_1 
ОСОБА_5 померла до закінчення 6-місячного терміну, наданого ЦК України (ст.1268) для прийняття спадщини.
Згідно п.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
У п.1 ст.1270 ЦК України зазначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже, говорити про факт прийняття чи відмови від спадщини, незалежно від місця реєстрації спадкоємця, можна лише по спливу 6 –місячного терміну з моменту відкриття спадщини, оскільки протягом цього терміну спадкоємець має право подати заяву про прийняття спадщини, відкликати її, подати заяву про відмову від спадщини, до спливу 6-місчного терміну.
Тільки по спливу строку встановленого в ст.1270 ЦК виникає факт прийняття або неприйняття спадщини.
Оскільки дружина спадкодавця ОСОБА_5 померла до спливу 6-місячного терміну, який надається спадкоємцю статтею 1268 ЦК для прийняття або відмови від спадщини, вступає в дію стаття 1276 ЦК України (спадкова трансмісія), в якій говориться, що якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців.
Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції вважав, що мати позивача - ОСОБА_5 прийняла спадщину, оскільки була зареєстрованою з ОСОБА_6 за однією адресою і не подавала заяви про відмову від спадщини.
Однак такі висновки є невірними, оскільки ОСОБА_5 фізично не змогла скористатися правом на прийняття спадщини чи відмови від спадщини, оскільки померла до настання строку, після якого можна встановлювати факт прийняття чи відмови від спадщини. В цій ситуації саме і виникає класична спадкова трансмісія.
Стаття 1276 ЦК України не передбачає можливості визнання за особою права власності на майно в порядку спадкової трансмісії без дотримання такою особою загального порядку прийняття спадщини у визначені законом строки.
Згідно пп.3.26 п.3 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкової трансмісії видається за місцем відкриття спадщини після смерті першого спадкодавця. Необхідно звернути увагу на буквальний зміст ч.1 ст.1276 ЦК, за якою право на прийняття спадщини переходить до спадкоємця (у даній справі ОСОБА_9 ), а не включається до складу спадщини ОСОБА_5 .
Спадкові справи, відкриті після спадкодавця ОСОБА_6 та його дружини ОСОБА_5 це різні спадкові справи і відповідно заяви про прийняття або відмови від прийняття спадщини повинні подаватися спадкоємцями окремо щодо кожного спадкодавця.
Позивач ОСОБА_3 термін для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 пропустив, про що йому було повідомлено, та запропоновано звернутися до суду із заявою для визначення йому додаткового строку для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Оскільки 08 грудня 2016 року позовну заяву ОСОБА_3 до Львівської міської ради: третя особа ОСОБА_1 , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 було залишено без розгляду, державний нотаріус 02 листопада 2017 року обґрунтовано видала ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом, серія та номер:2-1149, щодо спадкування нею Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 після смерті батька.
Зазначених обставин не врахував суд першої інстанції та дійшов помилкового висновку, щодо задоволення частини позовних вимог ОСОБА_3 .
З урахуванням вищезазначеного, апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підлягає до задоволення, рішення Личаківського районного суду м. Львова від 28 січня 2020 року скасуванню в частині задоволених вимог ОСОБА_3 на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням у цій частині нового судового рішення про відмову у їх задоволенні.
Керуючись ст.ст., 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, - 
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 – задовольнити.
Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 28 січня 2020 року – в частині визнання недійсним Свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер: 2-1149, видане 02 листопада 2017 року Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_1 , щодо спадкування нею Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 та скасування рішення державного реєстратора – державного нотаріуса Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Ярошенко Жанни Станіславівни, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02 листопада 2017 р., індексний номер: 29400094, згідно, з яким проведено державну реєстрацію права спільної часткової власності ОСОБА_1 на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 – скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 .
В решті рішення суду залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1150 гривень судових витрат.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 21 жовтня 2020 року.

Головуючий:                                                                Савуляк Р.В.

Судді:                                                                        Приколота Т.І.

Шандра М.М..