ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 грудня 2020 р.	Справа № 440/5799/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  П`янової Я.В. ,
за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою 3 територіального Одеського вузлу урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.11.2020 року (головуючий суддя І інстанції: С.О. Удовіченко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039) по справі № 440/5799/20
за позовом       ОСОБА_1  
до      Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) ,      Державного виконавця Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Солодовник Олени Олександрівни     
третя особа      3 територіальний Одеський вузол урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України 
про визнання рішення неправомірним та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
12 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного виконавця Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Солодовник Олени Олександрівни в якому (з урахуванням уточненої позовної заяви від 03 листопада 2020 року вх. № 41811/20) просить:
- визнати протиправною бездіяльність Державного виконавця Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Солодовник Олени Олександрівни по виконавчому провадженню ВП № 62942106, щодо не проведення виконавчих дій по примусовому виконанню рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18 березня 2020 року по справі № 440/510/20 в частині стягнення на користь ОСОБА_1 з 3 Територіальний Одеський вузол урядового зв`язку та захисту інформації України грошових коштів в сумі 15 681,09 грн,
- зобов`язати Державного виконавця Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Солодовник Олену Олександрівну відновити виконавче провадження та здійснити виконавчі дії, пов`язані і направлені на примусове виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18 березня 2020 року по справі № 440/510/20 в частині стягнення на користь ОСОБА_1 з 3 Територіальний Одеський вузол урядового зв`язку та захисту інформації України грошових коштів в сумі 15 681,09 грн.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від  18.11.2020 року позов ОСОБА_1 до Державного виконавця Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Солодовник Олени Олександрівни, Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: 3 Територіальний Одеський вузол урядового  зв`язку та захисту інформації України про визнання рішення неправомірним та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.
Визнано протиправною та скасовано постанову Державного виконавця Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Солодовник Олени Олександрівни від 15 вересня 2020 року про закінчення виконавчого провадження № 62942106.
В решті позовних вимог відмовлено.
3 територіальний Одеський вузол урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права.
На підставі частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.
Враховуючи, що третя особа оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині задоволення позовних вимог, колегія суддів не вбачає підстав для надання правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, в межах розгляду даної апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,  перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 07 серпня 2020 року Полтавським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 440/510/20, яким зобов`язано 3 Територіальний Одеський вузол урядового  зв`язку та захисту інформації України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби (а.с. 67).
03 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) із заявою в якій просив звернути стягнення на недоплачену 3 Територіальним Одеським вузлом урядового  зв`язку та захисту інформації України суми грошової компенсації, згідно рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18 березня 2020 року по справі № 440/510/20 (а.с. 66).
Постановою державного виконавця Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Солодовник Олени Олександрівни від 03 вересня 2020 року відкрито виконавче провадження № 62942106 (а.с. 69).
15 вересня 2020 року державним виконавцем Державного виконавця Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Солодовник Оленою Олександрівною винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 62942106, на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" (а.с. 81).
Вважаючи, що державним виконавцем Державного виконавця Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Солодовник Оленою Олександрівною при здійсненні виконавчого провадження № 62942106 допущено протиправну бездіяльність, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем передчасно винесено постанову від 15 вересня 2020 року про закінчення виконавчого провадження № 62942106, на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження".
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Частинами 2, 4 статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною першою статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до п. 1  ч. 2 ст. 18 Закону України №1404-VIII державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
З огляду на вищезазначені правові норми, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії та у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення, виконавче провадження підлягає закінченню.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. (ч.2 ст. 39 Закону №1404).
Як вбачається із матеріалів справи, постановою державного виконавця Державного виконавця Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Солодовник Олени Олександрівни від 03 вересня 2020 року відкрито виконавче провадження № 62942106 на підставі виконавчого листа Полтавського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2020 року № 440/510/20. 
Відповідно зазначеного виконавчого листа, зобов`язано 3 Територіальний Одеський вузол урядового  зв`язку та захисту інформації України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.
10 вересня 2020 року до Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) надійшла заява 3 Територіального Одеського вузла урядового зв`язку та захисту інформації України про добровільне виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18 березня 2020 року по справі № 440/510/20. До зазначеної заяви додано копію розрахунково-платіжної відомості № 67, розрахунок потреби для виплати компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, копію списку для зарахування грошової компенсації, платіжне доручення (а.с.  72 - 78).
У свою чергу, позивачем не заперечується добровільне виконання 3 Територіальним Одеським вузлом урядового  зв`язку та захисту інформації України рішення суду в частині виплати компенсації в розмірі 44 315,95 грн., при цьому позивачем заперечується факт повного виконання рішення суду.
Так, фактично виконавче провадження на виконання рішення  Полтавського окружного адміністративного суду у справі № 440/510/20 може бути закінчено на підстави п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VIII тільки у разі нарахування позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2019 рік, яку необхідно здійснювати виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.
Відповідно до розрахунку потреби за КПКАК 6641010 КЕКВ2112 для виплати компенсації за невикористані дні додаткової відпустки ОСОБА_1 застосовувалися  показники грошового забезпечення: посадовий оклад - 8 380 грн, оклад за військове звання - 1 410 грн, надбавка за вислугу років 50% - 4 895 грн, надбавка за особливі умови проходження служби 10% - 1 468,50 грн, надбавка за роботу в умовах режимних обмежень 10% - 838 грн., надбавка за кваліфікацію 5% - 419 грн, премія 30% - 2 514 грн, всього 19 924,50 грн (а.с. 76).
Згідно з довідкою 3 Територіального Одеського вузла урядового зв`язку та захисту інформації України № від 27 лютого 2020 року грошове забезпечення ОСОБА_1 станом на день звільнення становило 26 570,12 грн (а.с. 12).
Разом з тим, у  відповіді 3 Територіального Одеського вузла урядового зв`язку та захисту інформації України на адвокатський запит № 54/09-822 від 04 червня 2020 року зазначено, що наказом начальника територіального вузла ОСОБА_1 у грудні 2019 року було премійовано у відповідності до його особистого внеску в загальний результат служби у розмірі 107,57% його посадового окладу, загальна сума грошового забезпечення за грудень 2019 року складає 26 570,12 грн (а.с. 14-15).
Таким чином, враховуючи, що на день звільнення ОСОБА_1 його грошове забезпечення становило 26 570,12 грн., а не 19 924,50 грн., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що державним виконавцем Державного виконавця Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Солодовник О. О. передчасно винесено постанову від 15 вересня 2020 року про закінчення виконавчого провадження № 62942106, на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження".
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. ч.4 ст.241, 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу 3 територіального Одеського вузлу урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України  залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.11.2020 року по справі № 440/5799/20  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    Я.В. П`янова