Ухвала
 
14 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 464/2439/19
Провадження № 51-5914 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 22 листопада 2019 року та на ухвалу Львівського апеляційного суду від 15 жовтня 2020 року, 
встановив:
У касаційній скарзі захисник порушив питання про перевірку вказаних судових рішень в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання приписів  п. 4, п. 5 ч. 2 зазначеної статті.
Відповідно до вимог ст. 427 КПК у касаційній скарзі необхідно зазначити: вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції; обґрунтування цих вимог із зазначенням того,  у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Вказаних приписів кримінального процесуального закону захисник ОСОБА_4 належним чином не виконав.
Відповідно до приписів ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, що є підставою для зміни чи скасування таких рішень, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. 
Однак касаційна скарга захисника  ОСОБА_4 містить суперечності.                                  Як вбачається з її змісту, порушуючи питання про скасування судових рішень                             і закриття кримінального провадження, захисник вказує на відсутність в діянні ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого                                   ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу (далі – КК), при цьому одночасно зазначає про відсутність допустимих доказів винуватості ОСОБА_5 , що також є підставою для закриття кримінального провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК. 
Вказане позбавляє можливості встановити позицію захисника щодо підстав оскарження судових рішень.
Крім того, заперечуючи винуватість ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК, захисник вказує на невідповідність призначеного ОСОБА_5 судом покарання за ч. 3. ст. 15 ч. 3 ст. 185 та ч. 1 ст. 263 КК ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі засудженого через суворість,                          а також на незастосування до засудженого положень ст. 75 КК.  
Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Також, усупереч  п. 5 ч. 2 ст. 427 КПКкасаційна скарга не містить чітких вимог до суду касаційної інстанції, викладених у відповідності з положеннями ст. 436 КПКщодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. 
За таких обставин на підставі ч. 1 ст. 429 КПК колегія суддів вважає за необхідне залишити без руху касаційну скаргу, надавши захиснику строк для усунення недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                           ОСОБА_2                                           ОСОБА_3