ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року                                                                 м. Херсон

Номер справи: 658/1041/20
Номер провадження: 22-ц/819/1807/20

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого (суддя-доповідач)                Приходько Л.А., 
суддів:                                        Базіль Л.В.,
Бездрабко В.О., 
секретар                                        Дундич А.О.,

учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення каховського міськрайонного суду Херсонської області від 09 жовтня 2020 року у складі головуючого судді Рахімової О.В., 
встановив:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 06 лютого 2014 року, з нього стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 24 грудня 2013 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 
Постановою державного виконавця від 24 березня 2014 року відкрито виконавче провадження та постановою державного виконавця від 11 грудня 2019 року звернено стягнення на заробітну плату позивача. 
З 14 січня 2017 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , від шлюбу має дитину - дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Посилаючись на те, що в даний час проживає в м. Києві та орендує там житло, забезпечує сім`ю всім необхідним, вважає, що стягнення аліментів у частковому відношенні до його доходів суперечить його інтересам та інтересам його сім`ї, перш за все його дітям, оскільки не в рівних частинах відбувається їх матеріальне забезпечення просив суд змінити розмір та спосіб стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 на підставі рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 06 лютого 2014 року, визначивши їх в твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішення законної сили до повноліття дитини.
Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 09 жовтня 2020 року позов задоволено частково. Змінено розмір аліментів, встановлених рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 06 лютого 2014 року, згідно якого присуджено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 24 грудня 2013 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3 961,90 гривень, з щорічною індексацією відповідно до закону, на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дітьми повноліття.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем частково доведено позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів, з врахуванням народження ще однієї дітей у другому шлюбі, яка також потребує утримання від нього, проте позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що друга дружина відповідача не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною та перебуває на повному його утриманні, а навпаки надав довідку про доходи дружини.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, а також на допущення судом порушень норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення суду частково скасувати та ухвалити нове рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 гривень, з щорічною індексацією відповідно до закону, на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дітьми повноліття.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено матеріали справи та докази надані сторонами, зазначивши, що при постановлені оскаржуваного рішення суд першої інстанції не врахував та не надав оцінки доведеним щомісячним витратам позивача, а саме витратам на оренду житла.
Правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не скористалась.
Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явились. 
07 грудня 2020 року від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій просить розглянути справу за його відсутності, просив апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.
07 грудня 2020 року від ОСОБА_2 надійшло клопотання про розгляд справи без її участі за наявними в справі матеріалами.
Рішення суду в частині зміни способу стягнення аліментів в порядку встановленому законом не оскаржено, а тому апеляційним судом в цій частині не переглядається. 
Заслухавши доповідача, учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 47) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 48).
Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 06 лютого 2014 року, з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 24 грудня 2013 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 
Постановою державного виконавця ВДВС Каховського МРУЮ від 24 березня 2014 року відкрито виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 24 грудня 2013 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття ( а.с.51).
Постановою державного виконавця Каховського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Херсонській області від 11 грудня 2019 року звернено стягнення на доходи боржника, який отримує дохід у ПАТ НВО «Червона хвиля», у розмірі 50% до виплати загальної суми боргу 5 293,62 гривень, після погашення боргу стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання доньки ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 та сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/3 частини всіх виді заробітку, щомісячно і до досягнення найстаршою дитиною повноліття ( а.с. 52-53).
14 січня 2017 року ОСОБА_1 , згідно свідоцтва про шлюб, зареєстрував шлюб з ОСОБА_11 (а.с.45). 
ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася ОСОБА_6 , батьками якої, відповідно до свідоцтва про народження, є ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .
Згідно довідки від 23 березня 2020 року №138, виданої ПрАТ « НВО «Червона Хвиля», ОСОБА_1 , працює з 01 вересня 2019 року на посаді інженера – конструктора ПрАТ «НВО «Червона Хвиля» (а.с.54).
Відповідно до довідки від 04 серпня 2020 року № 46, виданої ПрАТ «НВО «Червона Хвиля», за період з січня 2020 року по липень 2020 року, ОСОБА_1 нараховано заробітну плату у розмірі 208 000,00 гривень, утримано на податки 40 560,00 гривень, аліменти 30 293,62 гривні, до сплати 137 146,38 гривень(а.с.91).
Зі змісту договору оренди житлового приміщення від 21 листопада 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 є орендарем квартири АДРЕСА_1 , орендна плата за користування житлом становить 8000,00 гривень в місяць ( а.с. 55-56).
З довідки від 03 квітня 2020 року виданої ТОВ «РУШ» вбачається, що ОСОБА_5 працює в ТОВ «РУШ» на посаді керуючий магазином 3 категорії. За період з першого листопада 2019 року по лютий 2020 року її сукупний дохід склав 30 687.72грн.( а.с. 57).
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.
Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.
Згідно з частиною другою та третьою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Частково задовольняючи вимоги щодо зменшення розміру аліментів суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що у позивача змінився сімейний стан у зв`язку із народженням ще однієї дитини в іншому шлюбі.
Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню у твердій грошовій сумі з позивача на користь відповідачки на утримання неповнолітніх дітей, суд першої інстанції виходив з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та правильно врахував зміну сімейного стану позивача, розмір його доходу та навів відповідні розрахунки, врахувавши інтереси всіх дітей позивача.
Розмір аліментів на утримання кожної дитини визначений судом (3961,90грн. на місяць) є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. 
Пропонуючи розмір аліментів на утримання дітей, які проживають разом з відповідачкою, та знаходяться на її утриманні (2500 грн. на місяць) позивач не довів у встановленому законом порядку, що запропонований ним розмір аліментів є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей сторін, які проживають разом із матір`ю.
Оскільки діти сторін проживають разом з матір`ю, а ОСОБА_1 є їх батьком та на нього покладено однаковий з ОСОБА_2 обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своїх дітей, добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанцій про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі визначеному судом.
Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції витрат, які несе позивач на оренду житла, висновки суду в частині визначення розміру аліментів не спростовують. 
Так, відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Сам по собі факт оренди платником аліментів житла не є підставою для зменшення раніше визначеного розміру аліментів, оскільки витрати платника аліментів, зокрема на оренду житла, не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів, а зміну матеріального стану, у зв`язку зі сплатою орендної плати, позивачем під час розгляду справи не доведено.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано визнання відповідачем позовних вимог не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи апеляційним судом
В матеріалах справи відсутні будь-які відомості про визнання ОСОБА_2 позовних вимог.
Натомість в матеріалах справи є відзив на позовну заяву ОСОБА_2 в якому відповідач просила відмовити у задоволені позову посилаючись на необґрунтованість позовних вимог та на те, що зменшення розміру аліментів суперечить інтересам дітей (а.с.79,80), клопотання ОСОБА_2 про витребування доказів, із посиланням на невизнання позовних вимог(а.с.82).
Як вбачається зі змісту частини 1 статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Зважаючи на відсутність в матеріалах справи заяви відповідача про визнання позову, доводи в цій частині є неприйнятними.
Суд першої інстанції, в частині зменшення розміру аліментів на утримання дітей, з достатньою повнотою з`ясував дійсні обставини справи дослідив надані сторонами докази, яким дав належну оцінку та постановив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, не допустив порушення норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Каховського міськрайонного суд Херсонської області від 09 жовтня 2020 року в частині визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 14 грудня 2020 року.

Головуючий                  Л.А. Приходько

Судді:                          Л.В. Базіль

                                                                                В.О. Бездрабко