УХВАЛА

23 жовтня 2020 року 
м. Київ
справа № 806/3350/17
адміністративне провадження № К/9901/26175/20
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Губської О.А.,
перевіривши касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2020 року у справі №806/3350/17 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання нарахувати та виплатити надбавку за вислугу років і середнього заробітку за час затримки виплати надбавки,
в с т а н о в и в :
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії відповідача протиправними, зобов`язати нарахувати та виплатити надбавку за вислугу років і середнього заробітку за час затримки виплати.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2018 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати позивачу    надбавки за вислугу років.
Зобов`язано    відповідача нарахувати та виплатити позивачу надбавку за вислугу років відповідно до  Постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 7 листопада 2007 року    №1294. В задоволенні решти позовних вимог    відмовлено.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2020 року рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог скасовано. В цій частині прийнято нову постанову, якою зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час затримки виплати надбавки за вислугу років з 20 грудня 2017 року по день фактичної виплати – 08 листопада 2019 року.
25 серпня 2020 року військова частина НОМЕР_1 звернулася до Суду із касаційною скаргою, яку ухвалою Верховного Суду від 09 вересня 2020 року повернуто скаржнику, оскільки її було підписано особою, право якої на вчинення таких дій не підтверджено у встановленому законом порядку.
Ухвалою Верховного Суду від 24 вересня 2020 року касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 знову повернуто скаржнику як таку, що не містила підстави касаційного оскарження.
08 жовтня 2020 року скаржником втретє подано касаційну скаргу, яка надійшла до суду касаційної інстанції 12 жовтня 2020 року. 
Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог    статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України    (далі -    КАС України) встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені    КАС України, в редакції яка діє з 08 лютого 2020 року, підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Відповідно до частини четвертої    статті 328 КАС України    підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою    статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої    статті 330 КАС України    у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)    статтею 328 цього Кодексу    підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої    статті 328 цього Кодексу    в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої    статті 328 цього Кодексу    в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій    статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Отже, системний аналіз наведених положень    КАС України    дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій    статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої    статті 328 КАС України    як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
При цьому, варто зауважити, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої    статті 328 КАС України    недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.
Перевіривши зміст поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що підставою касаційного оскарження скаржник зазначає пункт 2 частини 4 статті 328 КАС України та мотивує необхідністю відступлення від правової позиції Верховного Суду України, викладеного у постановах від 27 квітня 2016 року по справі №6-113цс16 від 15 вересня 2015 року по справі №21-1765а15. 
Суд не може вважати належною таку підставу касаційного оскарження, оскільки згідно з пунктом 2 частини 4 статті 328 КАС України, скаржник повинен вмотивовано обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
Водночас, як вбачається зі змісту касаційної скарги, військова частина НОМЕР_1 посилається на постанови Верховного Суду України, а не Верховного Суду, до того ж, зміст оскаржуваної постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2020 року не містить посилань на вказані скаржником постанови у  справах №6-113цс16, №21-1765а15, а отже, суд апеляційної інстанції їх не застосовував.  
Крім того, посилання у касаційній скарзі на ряд нормативно правових актів та фактичні обставини справи також не може бути належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень у розумінні частини четвертої  статті 328 КАС України.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені    статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
При цьому, з урахуванням змін до    КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої    статті 332 КАС України    касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.        
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей    328,    330,    332,    359 КАС України,
у х в а л и в : 
Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2020 року у справі №806/3350/17 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання нарахувати та виплатити надбавку за вислугу років і середнього заробітку за час затримки виплати надбавки – повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя                                                                                                                          О.А. Губська