справа № 991/10222/20
провадження №11-сс/991/1037/20

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року м.Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 , 
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
володільця майна (третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт) ОСОБА_6 ,
представника володільця майна (представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт) адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 та апеляційну скаргу її представника - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 17 грудня 2020 року про арешт майна у кримінальному провадженні №52020000000000651 від 19 жовтня 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного рішення і встановлені судом обставини.
Детективами Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ) здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №52020000000000651 від 19 жовтня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК.
14 грудня 2020 року до Вищого антикорупційного суду детективом НАБУ подано клопотання, погоджене прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (далі - САП) про накладення арешту на майно, вилучене 10 грудня 2020 року при проведенні обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 17 грудня 2020 року вказане клопотання детектива задоволено частково, накладено арешт на частину вилученого при проведенні обшуку майна за вказаною адресою, накладення арешту мотивовано необхідністю забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Вимоги апеляційної скарги і доводи особи, яка її подала.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою слідчого судді, вважаючи її незаконною, необґрунтованою та постановленою з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства, ОСОБА_6 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нове рішення, яким у задоволенні клопотання детектива про арешт майна відмовити та зобов`язати орган досудового розслідування негайно повернути їй вилучене при проведенні обшуку майно.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_6 зазначає, що при розгляді клопотання детектив не навів жодного обґрунтування, що існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів та які факти дають підстави вважати, що ОСОБА_6 може змінити необхідну інформацію.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 вказує на процесуальні порушення, які на її переконання мали місце при розгляді клопотання та постановленні оскаржуваного рішення слідчим суддею, а саме порушення строків розгляду клопотання слідчим суддею та оголошення 17 грудня 2020 року лише вступної та резолютивної частини оскаржуваної ухвали, що не передбачено приписами процесуального законодавства, крім того, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді звернувся детектив, що суперечить вимогам ч.2 ст.64-2 КПК, в якій зазначено, що з даним клопотанням має право звертатися лише прокурор. 
Також, посилаючись на п.2-4 ч.1, 2 ст.23 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та ст.161 КПК, ОСОБА_6 зазначає, що вилучений в неї мобільний телефон Iphone А2161, на який накладено арешт, вона використовувала у своїй адвокатській діяльності, та містить адвокатську таємницю, у зв`язку з чим не міг бути вилученим, адже доступ до нього заборонено.
Крім того, вказаний мобільний телефон захищений системою логічного захисту, доступу до якого ОСОБА_6 не надавала, тому матеріали прийняті судом у якості доказів в обґрунтування клопотання, а саме протокол огляду мобільного телефона, є недопустимим доказом у кримінальному провадженні, оскільки здобуття відомостей з електронних інформаційних систем або її частини, доступ до яких обмежується її власником, володільцем або утримувачем або пов`язаний з подоланням системи логічного захисту потребує дозволу слідчого судді.
Таким чином, ОСОБА_6 вважає, що слідчий суддя вчинив дії, які призвели до втручання як в її особисте життя, так і в приватне, охоронюване законом спілкування адвоката ОСОБА_6 з клієнтами, що завдало істотної шкоди, зокрема, зупинено роботу адвоката ОСОБА_6 .
Крім того, не погоджуючись з вказаною ухвалою слідчого судді, вважаючи її незаконною, представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт адвокат ОСОБА_7 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нове рішення, яким в задоволенні клопотання детектива про арешт майна відмовити та зобов`язати орган досудового розслідування негайно повернути їй вилучене при проведенні обшуку майно.
В обґрунтування апеляційної скарги адвокат ОСОБА_7 фактично наводить аналогічні доводи, зазначені в апеляційній скарзі ОСОБА_6 щодо суб`єкту звернення з клопотанням, оголошення 17 грудня 2020 року лише вступної та резолютивної частини оскаржуваної ухвали, неможливості вилучення мобільного телефону адвоката ОСОБА_6 у зв`язку з законодавчою забороною доступу до адвокатської таємниці, недопустимості доказів, якими обґрунтовано клопотання та негативних наслідків арешту майна для ОСОБА_6 .

Позиції учасників судового провадження.
Третья особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_6 та її представник адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні вимоги апеляційних скарг підтримали та просили задовольнити із зазначених у скаргах підстав. 
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти апеляційних скарг, вважав оскаржуване рішення законним та обґрунтованим та просив залишити його без змін, а апеляційні скарги без задоволення. 
Мотиви суду.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами ст.16 КПК позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Згідно з положеннями ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно з вимогами ст.ст.94, 132, 173 КПК повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
З матеріалів судового провадження вбачається, що детективами НАБУ здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №52020000000000651 від 19 жовтня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.368 КК. Досудове розслідування здійснюється щодо обставин висловлення особами, серед яких службові особи ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ», які діяли за попередньою змовою, прохання надати їм неправомірну вигоду в особливо великому розмірі за вчинення дій, що входять до їх повноважень та пов`язані із укладенням договору про відступлення прав вимоги до ТОВ «Європіан Агро Інвестмент Юкрейн» між ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ» та ТОВ «Тріар Україна».
В межах вказаного кримінального провадження 10 грудня 2020 року при проведенні обшуку у садовому будинку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 ., детективами НАБУ окрім іншого виявлено та вилучено документи та мобільний телефон Iphone А2161 (серійний номер НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 ) у зв`язку із обмеженням доступу до його вмісту та необхідністю подолання системи логічного захисту, на який оскаржуваною ухвалою слідчого судді від 17 грудня 2020 року накладено арешт.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали, приймаючи таке рішення слідчий суддя дійшов висновку, що досліджені під час судового засідання матеріали свідчать про відповідність заявленого до арешту частині майна критеріям речових доказів, визначеним ст.98 КПК. Отже, воно може бути використане як доказ факту чи обставин, які встановлюються у кримінальному провадженні. За таких умов заявлена детективом мета - збереження речових доказів - може бути досягнута через застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження.
Зазначені обставини покладені слідчим суддею в обґрунтування висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання детектива НАБУ про арешт майна в рамках розслідування кримінального провадження №52020000000000651.
При перегляді оскаржуваної ухвали колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду, дослідивши надані матеріали, погоджується з мотивами та висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі від 17 грудня 2020 року щодо накладення арешту на майно.
Не погоджуючись з доводами апеляційних скарг про необґрунтованість існування реальної загрози зміни або знищення речей чи документів та відсутність фактів, які дають підстави вважати, що ОСОБА_6 може змінити необхідну інформацію, колегія суддів враховує наступне.
Пунктом 1 ч.2 ст.170 КПК передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як вбачається з матеріалів провадження та надано відповідну оцінку слідчим суддею, виявлені та вилучені документи, а саме договір №13-10/20 від 13 жовтня 2020 року є проектом змішаного договору між ТОВ «Тріар Україна» та ТОВ «Автотехцентр», який містить умови щодо відступлення права вимоги до ТОВ «Європіан Агро Інвестмент Юкрейн», рахунок на оплату №201 від 13 жовтня 2020 року на суму 21 125 744,42 грн. із підписом ОСОБА_8 та печаткою ТОВ «Автотехцентр» є документом, що містить платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти за цим договором. Мобільний телефон Iphone А2161 містить листування, обмін текстовими файлами в месенджер Telegram з приводу підготовки, обговорення документів, які стосуються процедури банкрутства ТОВ «Європіан Агро Інвестмент Юкрейн», що розглядається у господарському суді, та сліди спілкування ОСОБА_6 з питань, що стосуються цього кримінального провадження. Дозвіл на відшукання документів та засобів мобільного та інтернет зв`язку, зокрема, смартфонів, що містять зазначені відомості, прямо наданий ухвалою слідчого судді від 11 листопада 2020 року у справі №991/9243/20. Постановою детектива від 11 грудня 2020 року вилучені під час обшуку речі і документи визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №52020000000000651 з посиланням на те, що вони містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Тому, колегія суддів зазначає, що за таких обставин, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що відомості, які містять вилучені документи та мобільний телефон, мають значення для підтвердження обставин вчинення кримінального правопорушення, що розслідується в цьому кримінальному провадженні, та причетності до його вчинення певних осіб, отже вони відповідають критеріям речових доказів, як те передбачає ст.98 КПК.
Крім того, відповідно до протоколу обшуку від 10 грудня 2020 року, речі і документи, на які оскаржуваною ухвалою накладено арешт, виявлені та вилучені в житлі ОСОБА_6 , зокрема мобільний телефон Iphone А2161 вилучений безпосередньо з її рук. У зв`язку з чим слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що вилучені речі перебували у володінні і користуванні саме ОСОБА_6 та належать останній, а зважаючи на те, що відомості у документах і мобільному телефоні мають значення для досудового розслідування для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення та осіб, які його вчинили, то для досягнення мети збереження цього майна як речових доказів та для виконання завдання із запобігання їх пошкодженню, знищенню, відчуженню є необхідним застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна із забороною відчужувати користуватися та розпоряджатися цим майном, адже при подальшому користуванні телефоном, наявна в ньому інформація може бути знищена або спотворена.
З цих підстав колегія суддів не вбачає порушень слідчим суддею КПК за вказаним доводом апеляційних скарг.
Щодо суб`єкту звернення з клопотанням про арешт майна та виключного процесуального права лише прокурора на звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт.
За матеріалами провадження 14 грудня 2020 року до Вищого антикорупційного суду надійшло клопотання детектива НАБУ ОСОБА_9 про арешт майна, яке погодив прокурор Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 . Як зазначено в апеляційних скаргах, таке звернення з клопотанням саме детектива НАБУ суперечить вимогам ч.2 ст.64-2 КПК, в якій на переконання ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_7 чітко зазначено, що з даним клопотанням має право звертатися лише прокурор, що пов`язано з участю ОСОБА_6 в кримінальному провадженні у статусі третьої особи.
Відповідно до п.17 ч.1 ст.3 КПК слідчим є службова особа органу Національної поліції, органу безпеки, органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органу Державного бюро розслідувань, Головного підрозділу детективів, підрозділу детективів, відділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, уповноважена в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень.
Положеннями ч.2 ст.64-2 КПК визначено, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.
Як убачається зі змісту ч.1 ст.171 КПК з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. 
Зважаючи на наведене, виходячи з аналізу вищевказаних процесуальних норм, колегія суддів зазначає, що ч.2 ст.64-2 КПК визначає з якого моменту виникають права третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, а саме з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна, проте, ч.1 ст.171 КПК закріплює процесуальне повноваження слідчого (детектива НАБУ) на звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна за погодженням з прокурором. 
Тому, колегія суддів посилання в обґрунтуваннях апеляційних скарг на порушення ч.2 ст.64-2 КПК вважає помилковим, оскільки право на звернення слідчого (детектива НАБУ) за погодженням з прокурором з клопотанням про арешт майна до слідчого судді прямо передбачено КПК.
Щодо оголошення 17 грудня 2020 року лише вступної та резолютивної частини оскаржуваної ухвали та порушення строків розгляду клопотання про арешт майна та постановлення слідчим суддею ухвали про арешт цього майна суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.376 КПК, якщо складання судового рішення у формі ухвали (постанови) вимагає значного часу, суд має право обмежитися складанням і оголошенням його резолютивної частини, яку підписують всі судді. 
Оскільки в апеляційній скарзі ОСОБА_6 вказує, що 17 грудня 2020 року вступну та резолютивну частину оскаржуваної ухвали проголошено о 18 годині, тому колегія суддів, з урахуванням того, що повний текст оскаржуваної ухвали слідчого судді складається з дев`яти сторінок, не вбачає порушення або зловживання слідчим суддею встановленого права на обмеження складання і оголошення резолютивної частини постановленої ухвали. 
Так, слушними є посилання в апеляційних скаргах, про те, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, не пізніше двох днів з дня його надходження до суду. Зазначеній обставині також надана оцінка слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі.
Однак у даному випадку, на переконання колегії суддів, розгляд слідчим суддею клопотання прокурора про арешт майна поза межами строків, визначених ст.172 КПК, обумовлений необхідністю завчасного повідомлення учасників кримінального провадження з урахуванням місця їх знаходження, зокрема третьої особи, щодо якої вирішується питання про арешт ОСОБА_6 поза межами м.Києва, про судовий розгляд клопотання про арешт майна з метою недопущення порушення її прав під час розгляду клопотання.
У зв`язку з чим, колегія суддів приходить до висновку про порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону щодо строків розгляду клопотання про арешт майна, однак, враховуючи обставини справи колегія суддів вважає, що ці порушення в даному випадку не є істотними, оскільки не впливають на правильність та обґрунтованість судового рішення.
Також, посилаючись на ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та КПК, ОСОБА_6 зазначає, що вилучений в неї мобільний телефон Iphone А2161, на який накладено арешт, вона використовувала у своїй адвокатській діяльності, та містить адвокатську таємницю, у зв`язку з чим не міг бути вилученим, адже доступ до нього заборонено.
Оцінюючи обґрунтованість доводів апеляційних скарг щодо неможливості вилучення мобільного телефону адвоката ОСОБА_6 у зв`язку з законодавчою забороною доступу до адвокатської таємниці суд враховує таке.
Як встановлено слідчим суддею та вбачається з матеріалів провадження, ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 11 листопада 2020 року у справі №991/9243/20, провадження №1-кс/991/9472/20, детективам Національного антикорупційного бюро України надано дозвіл на обшук у садовому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в якому проживає ОСОБА_6 та який належить їй на праві власності, з метою відшукання, зокрема, технічних носіїв інформації та технічних засобів, засобів мобільного та інтернет зв`язку, зокрема, сім-карток, смартфонів, з`ємних накопичувачів, системних комп`ютерних блоків, ноутбуків, зі встановленими у них НЖМД, нетбуків, планшетних комп`ютерів, USB-флеш- накопичувачів, е-SATA-накопичувачів, флеш-карток, твердих дисків (HDD, HMDD тощо), твердотілих накопичувачів SSD, NAS-накопичувачів, RAID-масивів, оптичних носіїв інформації, що містять відомості про підготовку, створення, редагування, обговорення, зберігання, пересилання, у тому числі засобами електронної пошти, листування, у тому числі в месенджерах та файлообмінниках Skype, IMessage, WhatsApp, Viber, Telegram, Signal документів та/або відображених у них відомостей, що стосуються кримінального провадження, а саме: договорів про відступлення права вимоги між ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ» та ТОВ «Тріар Україна», документів, які стосуються процедури банкрутства ТОВ «Європіан Агро Інвестмент Юкрейн», що розглядається у господарському суді, документів, що підтверджують заборгованість ТОВ «Європіан Агро Інвестмент Юкрейн» перед ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ» та підстави її виникнення, заяв, звернень компанії-інвестора ТОВ «Тріар Україна», службових, доповідних записок, довіреностей, та які можуть містити сліди спілкування ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 .
В ухвалі слідчого судді про дозвіл на обшук визначені достатньо чітко і однозначно ознаки тих відомостей (листування, документів), які детективам дозволено відшукувати і які стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення, що розслідується у кримінальному провадженні №52020000000000651 від 19 жовтня 2020 року, що має виключити ознайомлення з тією інформацією, що належить до адвокатської таємниці. Дозволу на доступ до речей і документів, визначених статтею 161 КПК, ухвалою слідчого судді про обшук детективам не надано.
Постановляючи зазначену ухвалу від 11 листопада 2020 року, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що могло бути вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.368 КК, яке розслідується у кримінальному провадженні № 52020000000000651, і що речі, документи, які відшукуються і можуть мати значення для досудового розслідування, можуть перебувати за місцем проживання ОСОБА_6 .
У зв`язку із тим, що ОСОБА_6 є адвокатом, ухвала про дозвіл на обшук житла ОСОБА_13 постановлена слідчим суддею за результатами розгляду клопотання Генерального прокурора ОСОБА_14 , що відповідає вимогам п.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Таким чином, доводи апеляційних скарг щодо неможливості вилучення мобільного телефону адвоката ОСОБА_6 у зв`язку з законодавчою забороною доступу до адвокатської таємниці, фактично зводяться до незгоди з ухвалою слідчого судді від 11 листопада 2020 року у справі №991/9243/20 про дозвіл на обшук житла ОСОБА_6 , апеляційне оскарження якої на стадії досудового розслідування КПК не передбачено. 
Також є неприйнятними посилання і доводи апеляційної скарги щодо прийняття слідчим суддею у якості доказів в обґрунтування клопотання, а саме протоколу огляду мобільного телефона, який на переконання ОСОБА_6 є недопустимим доказом у кримінальному провадженні, оскільки здобуття відомостей з електронних інформаційних систем або її частини, доступ до яких обмежується її власником, володільцем або утримувачем або пов`язаний з подоланням системи логічного захисту, відповідно до ст.264 КПК потребує окремого дозволу слідчого судді.
Так, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються (частина 5 статті 132 КПК).
Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (частина 1 статті 84 КПК).
Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом (частина 1 статті 86 КПК).
Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом (частина 2 статті 93 КПК).
При обшуку слідчий, прокурор має право оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження (частина 7 статті 236 КПК).
З метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів (частина 1 статті 237 КПК). У випадках, передбачених КПК, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі (частина 1 статті 104 КПК).
Як зазначалось раніше, ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 11 листопада 2020 року у справі №991/9243/20, провадження №1-кс/991/9472/20, детективам Національного антикорупційного бюро України надано дозвіл на обшук будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в якому проживає ОСОБА_6 з метою відшукання, зокрема, технічних носіїв інформації та технічних засобів, засобів мобільного та інтернет зв`язку, зокрема, сім-карток, смартфонів, що містять відомості про підготовку, створення, редагування, обговорення, зберігання, пересилання, у тому числі засобами електронної пошти, листування, у тому числі в месенджерах та файлообмінниках Skype, IMessage, WhatsApp, Viber, Telegram, Signal документів та/або відображених у них відомостей, що стосуються кримінального провадження, а саме: договорів про відступлення права вимоги між ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ» та ТОВ «Тріар Україна», документів, які стосуються процедури банкрутства ТОВ «Європіан Агро Інвестмент Юкрейн», що розглядається у господарському суді, документів, що підтверджують заборгованість ТОВ «Європіан Агро Інвестмент Юкрейн» перед ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ» та підстави її виникнення, заяв, звернень компанії-інвестора ТОВ «Тріар Україна», службових, доповідних записок, довіреностей, та які можуть містити сліди спілкування ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 
10 грудня 2020 року детективами НАБУ за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 11 листопада 2020 року проведено обшук. Під час обшуку детективом виявлено мобільний телефон Iphone А2161 та прийнято рішення про вилучення вказаного мобільного телефону для подальшого його експертного дослідження в лабораторних умовах та можливого відновлення видаленої інформації.
Постановою від 11 грудня 2020 року зазначений мобільний телефон визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки з урахуванням положень ч.1 ст.98 КПК містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Вилучені речі і документи оглянуті детективом НАБУ, про що складені протоколи огляду від 16 грудня 2020 року з додатками.
Так оглядом встановлено, що на мобільному телефоні інстальовано додатки - інтернет-месенджери для спілкування. У месенджері «Telegram» встановлено переписку, що містить текстові повідомлення та файли, фотознімки за 30 жовтня 2020 року, 02 листопада 2020 року, 04 листопада 2020 року, 19 листопада 2020 року, 10 грудня 2020 року, які стосуються санації ТОВ «Європіан Агро Інвестмент Юкрейн», введення інвестора цього товариства тощо. До протоколу огляду долучені роздруковані фотознімки екрану мобільного телефону.
Проте, сутність такої негласної слідчої (розшукової) дії, як доступ до зняття інформації з електронних інформаційних систем (ст.264 КПК) полягає у здійсненні на підставі ухвали слідчого судді пошуку, виявлення і фіксації відомостей, що містяться в електронній інформаційній системі або її частин, доступ до яких обмежений власником, володільцем або утримувачем системи розміщенням її у публічно недоступному місці, житлі чи іншому володінні особи або логічним захистом доступу, а також отримання таких відомостей без відома її власника, володільця або утримувача.
Зняття інформації з електронних інформаційних систем або їх частин можливе без дозволу слідчого судді, якщо доступ до них не обмежується їх власником, володільцем або утримувачем або не пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.
Що ж стосується інформації, яка була наявна в мобільному телефоні ОСОБА_6 , то вона була досліджена шляхом включення телефону та огляду текстових повідомлень, які в ньому знаходились та доступ до яких не був пов`язаний із наданням володільцем відповідного серверу (оператором мобільного зв`язку) доступу до електронних інформаційних систем. В даному випадку орган досудового розслідування провів огляд предмета - телефона та оформив його відповідним протоколом, який складений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою в постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 9 квітня 2020 року (справа №727/6578/17, провадження№51-4494км19).
Отже посилання ОСОБА_6 на прийняття слідчим суддею в обґрунтування клопотання недопустимого доказу у кримінальному провадженні є безпідставним.
Також в апеляційних скаргах ОСОБА_6 та її представник адвокат ОСОБА_7 стверджують, що слідчий суддя вчинив дії, які призвели до втручання як в її особисте життя, так і в приватне, охоронюване законом спілкування адвоката ОСОБА_6 з клієнтами, що завдало істотної шкоди, зокрема, зупинено роботу адвоката ОСОБА_6 .
Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчим суддею докладно наведено обґрунтування щодо розумності та співмірності обмеження права власності, проте належних доказів про зупинення здійснення адвокатської діяльності ОСОБА_6 або інших негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, слідчим суддею не встановлено та під час розгляду апеляційної скарги суду апеляційної інстанції не надано.
Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно діяв у спосіб та в межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційних скарг щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими, підстав для обґрунтованого сумніву в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегією суддів при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Відтак, колегія суддів приходить до висновку, слідчим суддею відповідно до ст.ст.132, 170 КПК дотримані принципи розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження та враховані наслідки від вжиття такого тимчасового заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, доказів негативних наслідків обраного заходу забезпечення особами, які подали апеляційні скарги, не надано та під час судового розгляду скарги не встановлено.
В апеляційних скаргах містяться також інші аргументи, які не потребують детального аналізу колегії суддів та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні. 
При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини стаття 6 §1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод зобов`язує суди надавати підстави для винесення рішень, однак не передбачає детальної відповіді на кожний аргумент (VandeHurk v. theNetherlands, 19 April 1994, §61), проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені (Boldea v. Romania, 15 February 2007§30). При цьому міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі RuizTorija v. Spain від 09 грудня 1994 року, № 303-A, §29; рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04, §58).
Відтак, під час постановлення оскаржуваної ухвали слідчим суддею повністю дотримано вимоги кримінального процесуального закону, порушень норм КПК, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, в тому числі за вимогами та обставинами, викладеними в апеляційних скаргах, колегією суддів не встановлено, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін, а відтак вимоги апеляційних скарг підлягають залишенню без задоволення. 
Керуючись ст.ст. 392, 404, 422, 532 КПК, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 та апеляційну скаргу її представника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 17 грудня 2020 року про арешт майна у кримінальному провадженні №52020000000000651 від 19 жовтня 2020 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

       ______________                 _____________                 ______________
        ОСОБА_1                         ОСОБА_2                 ОСОБА_3