ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року 
м. Київ
справа № 639/1386/17
адміністративне провадження № К/9901/38400/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Желєзного І.В.,

розглянув в попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2017 (колегія у складі суддів Мінаєвої О.М., Макаренко Я.М., Шевцової Н.В.)
у справі № 639/1386/17
за позовом ОСОБА_1 
до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова 
про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії 

І. РУХ СПРАВИ

1.           ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова, в якому просила суд зобов`язати відповідача провести перерахунок її пенсії з 01.04.2015 з урахуванням середнього заробітку по Україні для призначення і перерахунку пенсії, що передує року звернення за перерахунком пенсії (використати розмір середнього заробітку за 2014 рік в розмірі 2960,62 грн.). 
2.          Постановою Жовтневого районного суду м.Харкова від 09.06.2017 позов задоволено частково.
3.          Відповідачем на зазначене рішення суду першої інстанції подано апеляційну скаргу.
4.          Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2017 постанову суду першої інстанції скасовано, а позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду з мотивів пропуску позивачем строку звернення до суду.
5.          У касаційній скарзі ОСОБА_1 із посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу на новий апеляційний розгляд.

II. ОЦІНКА СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

6.          Залишаючи без розгляду позов ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції виходив з того, що при поданні позову до суду позивачка клопотань про поновлення строків звернення до суду не заявляла, поважних причин пропуску строку не наводила. Матеріали справи не містять жодних доказів, з яких би вбачалась наявність поважних причин, які перешкоджали звернутися позивачу за захистом порушеного права у межах встановленого строку.

IIІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

7.          Позивач у касаційній скарзі зазначає, що суд апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дійшов помилкових висновків, оскільки вона про порушення своїх прав дізнався у квітні 2017 року і звернулася до суду у шестимісячний строк.

IV. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

8.          Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судом норм процесуального права та дійшов таких висновків. 
9.          Відповідно до ст. 99 КАС України (в редакції що діяла на час звернення позивача до суду з позовом) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною другою вказаної статті визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
10.          Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України (в редакції що діяла на час звернення позивача до суду з позовом) адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.
11.          Предметом адміністративного позову у даній справі є вчинені в квітні 2015 року дії відповідача щодо розгляду заяви позивача про перерахунок пенсії. Позов подано в березні 2017 року
12.          Суд касаційної інстанції вважає помилковими висновки судів попередніх інстанцій щодо застосування у цій справі строку звернення до суду, виходячи з наступного.
13.          Верховний Суд уже розглядав справи, в яких поставало це питання, і сформулював висновок про те, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави.
14.          З огляду на позицію Конституційного Суду України, що міститься у рішенні від 15.10.2013 № 8-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянки щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" і у рішенні від 15.10.2013 № 9-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, а також на підставі аналізу положення статті 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком.
15.          Згідно з ч. 2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
16.          Системний аналіз цих статей дає підстави для висновку, що строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку з непроведенням перерахунку пенсії з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, немає.
17.          Зазначену правову позицію викладено в постанові Верховного Суду України від 25.05.2016 у справі № 164/1904/14-ц, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 522/2738/17, від 09.07.2019 у справі № 676/1557/16-ц, у постановах Верховного Суду, зокрема, від 24.04.2018 у справі № 646/6250/17, від 30.10.2018 у справі №     493/1867/17, від 22.01.2019 у справі № 201/9987/17(2-а/201/304/2017) та від 22.11.2019 у справі № 1140/3136/18.
18.          Застосовуючи цей підхід до справи, що розглядається, Суд вважає, що позовну заяву залишено без розгляду необгрунтовано.
19.          Оскільки суд апеляційної інстанції не розглянув апеляційну скаргу по суті, суд касаційної інстанції не має правових підстав для перегляду рішення по суті.
20.          Відповідно до ч. 1 ст. 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
21.          За таких обставин касаційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 345, 350 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2017 у справі №639/1386/17скасувати.
Справу направити до Другого апеляційного адміністративного суду на новий апеляційний розгляд.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                    А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                    І.В. Желєзний