ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 753/18875/17
адміністративне провадження № К/9901/4304/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Рибачука А.І.,
суддів: Стрелець Т.Г.,  Тацій Л.В., 
розглянувши у порядку попереднього розгляду в суді касаційної інстанції адміністративну справу № 753/18875/17
за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - ГУ ПФУ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,  провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві 
на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10.07.2018, ухвалене у складі головуючого судді Даниленко В.В.
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2018, ухвалену у складі колегії суддів: головуючого судді Кузьмишиної О.М., суддів Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.,  
ВСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ
1. 13.10.2017 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:
зобов`язати ГУ ПФУ перерахувати та виплатити йому пенсію без обмеження її максимальним розміром з 01.09.2016 відповідно до статті 50-1 Закону України від 05.11.1991 № 1789-XII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1789-ХІІ) у розмірі 90% від розміру місячної заробітної плати, зазначеної в довідці військової прокуратури Центрального регіону України від 13.09.2016 №18/72пф вих.-16.
Позов ОСОБА_1 обґрунтував тим, що відповідач не виконав постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05.04.2017, якою зокрема зобов`язано Лівобережне об`єднане Управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату йому  з 01.09.2016 пенсії відповідно до статті  50-1 Закону      № 1789-ХІІ (в редакції чинній на час призначення пенсії) у розмірі 90% відсотків від розміру місячної заробітної плати, зазначеної в довідці військової прокуратури Центрального регіону України від 13.09.2016  № 18/72пф вих-16, а посилання ГУ ПФУ  на те, що вказаною постановою не зазначено, що виплату слід проводити без обмеження її максимальним розміром є безпідставним, оскільки положення пункту 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.13.2015 № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі - Закон № 213-VI) підлягають застосуванню лише щодо призначення нових пенсій.
2. Дарницький районний суд міста Києва рішенням від 10.07.2018 задовольнив позовні вимоги.
3. Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 12.12.2018 змінив мотивувальну частину рішення Дарницького районного суду міста Києва від 10.07.2018, а в іншій частині рішення суду першої інстанції - залишив без змін.
4. 13.02.2019 ГУ ПФУ звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права, просить скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10.07.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2018, ухвалити нове рішення - про відмову у задоволенні позовних вимог.
5. Верховний Суд ухвалою від 22.03.2019  відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи із суду першої інстанції.
6. Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 25.06.2019 №836/0/78-19 призначено повторний автоматизований розподіл цієї судової справи між суддями у зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Анцупової Т.О. (рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20.05.2019 №13), що унеможливлює її участь у розгляді даної справи.
7. Протоколом розподілу справи від 25.06.2019 визначено склад колегії суддів для розгляду даної справи: Рибачук А.І. - головуючий суддя, судді: Стрелець Т.Г.,         Тацій Л.В.
8. Ухвалою судді Верховного Суду від 27.06.2019 прийнято зазначену справу до свого провадження.
ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
9. Суди встановили, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.04.2017 у справі № 753/19093/16-а задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - Лівобережне ОУ ПФУ); правонаступником якого є ГУ ПФУ]  про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії: 
визнано протиправною відмову Лівобережного ОУ ПФУ у перерахунку пенсії ОСОБА_1 ;
зобов`язано Лівобережне ОУ ПФУ здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 01.09.2016 пенсії відповідно до статті  50-1 Закону 1789-XII (в редакції чинній на час призначення пенсії) у розмірі 90% відсотків від розміру місячної заробітної плати, зазначеної в довідці військової прокуратури Центрального регіону України від 13.09.2016 № 18/72пф вих-16. 
21.04.2017 вищевказане судове рішення подано позивачем до виконання Лівобережному об`єднаному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві.
За результатами розгляду звернення позивача від 18.08.2017 Лівобережним ОУ ПФУ   надано відповідь від 08.09.2017 № 13625/14/24-1135, у якій ОСОБА_2 повідомлено про те, що  постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.04.2017 Лівобережне ОУ ПФУ зобов`язано здійснити виплату пенсії з 01.09.2016 в розмірі 90 % від заробітку 22 481,15 грн, але у вказаній постанові суду не зазначено, що виплату пенсії проводити без обмеження її максимального розміру. Тому, територіальний орган Пенсійного фонду України, виконуючи вимоги діючого Закону України № 1774-VIIІ від 06.12.2016 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» повинен обмежити виплату пенсії в розмірі 10 740,00 грн.
При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем позивачу було перераховано пенсію як працівнику прокуратури, який перебуває на посаді в органах військової прокуратури відповідно до довідки Військової прокуратури Центрального регіону від 17.08.2017 № 11/125вих. 17 полковник юстиції ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій прокуратурі Центрального регіону України, проте виплату здійснено з обмеженням її максимального розміру.
Не погоджуючись з такою відмовою відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду із цим позовом.
ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ  
10. Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що позивач є пенсіонером і пенсія йому була призначена до 01.01.2016, тому до розміру пенсії останнього не можуть застосуватися обмеження максимального розміру пенсії, визначені абзацом 6 частини п`ятнадцятої статті 89 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII). 
11. Суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення суду першої інстанції, погодився з висновком останнього про неправомірність відмови пенсійного органу в перерахунку без обмеження її максимальним розміром.
Разом з цим, суд апеляційної інстанції вказав на те, що обмеження щодо виплати пенсії не застосовуються в період дії особливого стану до осіб, які проходять військову службу в органах військової прокуратури.
IV ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
12. Касаційна скарга відповідача мотивована, зокрема тим, що позивач пропустив строк звернення до суду. Також відповідач ГУ ПФУ вказує на те, що у постанові апеляційного суду у справі № 753/19093/16-а судом встановлено обставину пенсія позивачу виплачується із застосуванням граничного розміру пенсії, при цьому рішення виконується відповідно до резолютивної частини. Окрім цього відповідач звертає увагу на те, що якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку судового контролю за виконанням рішення, а не пред`являти новий адміністративний позов. При цьому, для перерахунку пенсії позивачу без обмеження її максимальним розміром не має законодавчих підстав.   
V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
13. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги відповідача, а також виходячи із меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України [в редакції до набрання чинності змінами, внесеними Законом України від 15.01.2020 № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справі»; (далі - Закон № 460-IX)], колегія суддів виходить із такого.
14. Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
15. Стаття 50-1 Закону № 1789-XII  на момент призначення позивачу пенсії (23.12.2010) передбачала, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.
16. 01.10.2011 набрав чинності Закон України від 08.07.2011 № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон № 3668-VI), що поширюється на осіб, які отримують пенсії за спеціальними законами у сфері пенсійного забезпечення.
17. У статті 2 цього Закону встановлено, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду), призначеної (перерахованої), зокрема, відповідно до Закону № 1789-XII, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
18. Цим же Законом були внесені відповідні зміни до частини п`ятнадцятої статті 50-1 Закону № 1789-XII щодо обмеження пенсії, призначеної відповідно до цієї статті, у розмірі, який не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
19. Згідно з абзацом 1 пункту 2 Розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
20. При цьому, абзацом 2 пункту 2 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.
21. Таким чином, пункт 2 Розділу ІІ Закону № 3668-VI не регулює питання обмеження максимальним розміром пенсії осіб, у яких на 01.10.2011 вона не досягала максимального розміру (десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність). Разом з тим, зазначене не свідчить про те, що у випадку позивача будь-які обмеження максимального розміру пенсії не діють.
22. Перерахунок пенсії здійснюється на підставі тих норм, що діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення особи до відповідного органу. 
23. Норма частини першої статті 2 Закону № 3668-VI встановлює з 01.10.2011 обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Зазначене обмеження пенсії застосовується до категорії пенсіонерів, яким пенсія призначена, зокрема відповідно до Закону № 1789-ХІІ.
24. Указане вище стосується лише перерахунку пенсії та обмеження максимального розміру, а не зменшення пенсії (коригування її розміру у бік зменшення) чи будь-якого іншого звуження існуючих прав позивача на отримання пенсії, призначеної відповідно до Закону № 1789-XII.
25. Разом з цим, колегія суддів зазначає, що 01.04.2015 набрав чинності Закон №213-VII, яким внесено зміни, зокрема, до статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, а саме: частину п`ятнадцяту змінено чотирма частинами наступного змісту:
«Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року:
особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії / щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», пенсія, призначена відповідно до цієї статті, не виплачується;
у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на інших посадах/роботах пенсії, призначені відповідно до цієї статті, розмір яких перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
З 1 січня 2016 року пенсія, призначена особам відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.
Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність».
26. В подальшому дія частини п`ятнадцятої статті 50-1 Закону №1789-ХІІ подовжена з 01.01.2016 по 31.12.2016 - Законом України від 24.12.2015 №911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України»; з 01.01.2017 по 31.12.2017 - Законом України 06.12.2016 №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України».
27. Поряд з цим, відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону №213-VII обмеження щодо виплати пенсії, (….), не застосовуються протягом особливого періоду до пенсій, (…), що призначені особам, які проходять військову службу або перебувають на посадах у (….) органах військової прокуратури (…).
28. Так судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до довідки Військової прокуратури Центрального регіону від 17.08.2017 № 11/125вих. 17 полковник юстиції ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій прокуратурі Центрального регіону України.
29. Колегія суддів звертає увагу на те, що особливий період в Україні настав з 17.03.2014 на підставі Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» та триває дотепер, а закінчиться він з прийняттям  Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу (постанова Великої палати Верховного Суду від 26.06.2020 у справі № 813/402/17).
30. З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції  про те, що  дії ГУ ПФУ щодо відмови у перерахунку та виплаті ОСОБА_1 пенсії без обмеження її максимальним розміром протягом дії особливого періоду як особі, яка перебуває на посаді в органах військової прокуратури Центрального регіону України є протиправнимим, а відтак належним способом захисту позивача є зобов`язання ГУ ПФУ перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію без обмеження її максимальним розміром, з 01.09.2016, відповідно до статті 50-1 Закону 1789-ХІІ у розмірі 90 % від розміру місячної заробітної плати, зазначеної в довідці військової прокуратури Центрального регіону України від 13.09.2016  № 18/72 пф вих.
31. При цьому, колегія суддів відхиляє доводи ГУ ПФУ про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду, оскільки про відмову ГУ ПФУ перерахувати його пенсію на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду  від 05.04.2017 у  справі № 753/19093/16-а позивач дізнався з листа від 08.09.2017, а до суду він звернувся 13.10.2017, тобто в межах шестимісячного строку звернення до суду.
32. Також, помилковими є твердження ГУ ПФУ про те, що в даному випадку позивач повинен був звертатися до суду в порядку судового контролю за виконанням рішення у справі № 753/19093/16-а, яке набрало законної сили  05.04.2017, а не пред`являти новий адміністративний позов, оскільки у вказаній справі судом апеляційної інстанції було встановлено, що  позивач не заявляв до суду першої інстанції вимог про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром, та судом такі вимоги не вирішувались у тій справі, про що свідчить резолютивна частина зазначеної постанови Київського апеляційного адміністративного суду  від 05.04.2017, а здійснюючи судовий контроль, суд не може змінювати резолютивну частину рішення, яке виконується. 
33. З урахуванням наведеного постанова суду апеляційної інстанції ґрунтується  на правильному правозастуванні, у зв`язку із чим не підлягає скасуванню Верховним Судом.
34. Оцінюючи наведені сторонами аргументи, Верховний Суд виходить з такого, що всі аргументи скаржника, наведені в касаційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом апеляційної інстанції, та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не зазначено.
35. Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судом апеляційної інстанції оспорюваного рішення і погоджується з його висновками у справі, якими доводи позивача відхилено.
36. Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. 
Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення.
Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10.07.2018 з урахуванням змінених мотивів судом апеляційної інстанції та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2018 у справі № 753/18875/17 - залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Судді	А.І. Рибачук Т.Г. Стрелець   Л.В. Тацій