Ухвала
Іменем України

03 листопада 2020 року
м. Київ
справа № 643/16699/18
провадження № 51-4891 ск 20
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 , 
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
 
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 28 січня 2020 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року.  
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду ухвалою від 12 жовтня 2020 року касаційну скаргу засудженого, у зв`язку 
з недотриманням вимог, передбачених ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), залишив без руху та надав йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених в ній недоліків.
Поміж іншого, в ухвалі суду було вказано, що засуджений у касаційній скарзі 
не наводив обґрунтування істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого і необхідності скасування судових рішень на підставах, передбачених ст. 438 КПК, 
з огляду на положення статей 404, 412, 413, 414, 419 КПК; сформулював вимогу 
у касаційній скарзі, яка була суперечливою, оскільки просив скасувати вирок суду першої інстанції, не вказуючи при цьому нічого про ухвалу апеляційного суду, одночасно порушував питання про зміну судового рішення із застосуванням статей 66, 75 Кримінального кодексу України; а також в порушення вимог ч. 5 ст. 427 КПК 
не додав до касаційної скарги копії оскаржуваних судових рішень.
У межах наданого судом строку від засудженого ОСОБА_4 надійшла повторна касаційна скарга на судові рішення щодо нього. Проте, указані в ухвалі суду недоліки засуджений усунув не повністю. 
Так, засуджений хоча і сформулював свою вимогу у повторній касаційній скарзі відповідно до ст. 436 КПК та додав копії судових рішень, проте вона знову не містить обґрунтування істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, 
яке перешкодило чи могло перешкодити судам ухвалити законні та обґрунтовані судові рішення і необхідності їх скасування на підставах, передбачених ст. 438 КПК, 
з огляду на положення статей 404, 412, 413, 414, 419 КПК.
Таким чином зазначених в ухвалі суду касаційної інстанції від 12 жовтня 2020 року недоліків засуджений не усунув. 
Тому, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, касаційна скарга повертається, якщо особа                   не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
При цьому, повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК, у межах строку                           касаційного оскарження.
Враховуючи викладене та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 28 січня 2020 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року разом з усіма доданими 
до неї матеріалами.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                ОСОБА_2                                    ОСОБА_3