П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/8811/20	
Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
доповідача – судді Турецької І. О.,
суддів – Стас Л. В., Шеметенко Л. П.
за участі секретаря – Скоріної Т. С.

представників:
Департаменту державної виконавчої служби – Барабанової Т. О.;
АТ «Державний ощадний банк України» - Лобанової А. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРКАВА» на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року про відмову в забезпеченні позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРКАВА» до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертно - консультаційний центр» про визнання протиправними дій та постанови, а також про зобов`язання вчинити певні дії,
за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державного підприємства «СЕТАМ», Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»

В С Т А Н О В И В:

10 вересня 2020 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРКАВА» (далі - ТОВ «УКРКАВА») звернулося до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:

- визнати протиправними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби (далі - Департамент ДВС)  Нідченка Д.Є. щодо визначення ринкової вартості майна, а саме: будівель та споруд заводу по виробництву розчинної кави та кавових виробів у виконавчому провадженні №59951815 на підставі Звіту про оцінку майна від 07.05.2020 р. в розмірі 41  951  755 грн, без урахування ПДВ;
- визнати протиправними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Нідченка Д.Є. щодо передачі Державному підприємству «СЕТАМ» (далі - ДП «СЕТАМ») на реалізацію майна, а саме: будівель та споруд заводу по виробництву розчинної кави та кавових виробів у виконавчому провадженні №59951815 за стартовою ціною реалізації, визначеною у Звіті про оцінку майна від 07.05.2020 р. в розмірі 41  951  755 грн, без урахування ПДВ;

- визнати неправомірною оцінку майна ТОВ «УКРКАВА», а саме: будівель та споруд заводу по виробництву розчинної кави та кавових виробів у виконавчому провадженні №59951815, проведеною суб`єктом оціночної діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю «Експертно - консультаційний центр» (далі - ТОВ «Експертно - консультаційний центр»);

- зобов`язати головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Нідченка Д. Є. визначити вартість майна ТОВ «УКРКАВА», а саме: будівель та споруд заводу по виробництву розчинної кави та кавових виробів у виконавчому провадженні №59951815, відповідно до вимог діючого законодавства.

21 вересня 2020 року до суду першої інстанції від представника ТОВ «УКРКАВА» надійшла заява про забезпечення позову шляхом:
- заборони відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС та ДП «СЕТАМ» вчиняти дії, направлені на реалізацію нерухомого майна, яке належить товариству  на праві власності, а саме: будівель та споруд заводу по виробництву розчинної кави та кавових виробів. Зокрема, восьмиповерхової виробничої будівлі літ «Б» з навісами літ «б», « б1», загального площею 7 665,5 кв.м., будівель насосної літ. «В» з  підвальним поверхом загальною площею 76,1 кв. м., споруд №1,8 - огорожі, №2,3,9 - воріт,  №4 - градирної,  №5 - резервуарів для води, №6 - артезіанської свердловини, №7 - резервуара для шламу, №10 - оглядові колодязі, №1 - покриття (тротуари, майданчики, доріжки), що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ (Іллічівськ), вул. Промислова, 14А, в рамках виконавчого провадження №59951815 з примусовою виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малого Олексія Сергійовича №2727 від 09.11.2017 року до набрання законної сили судовим рішенням у даній адміністративній справі.

- зупинення реалізації вказаного арештованого майна у виконавчому провадженні № 59951815, що здійснюється ДП «СЕТАМ», до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі.

23.09.2020 р., в судовому засіданні суду першої інстанції, представник позивача, подав заяву про забезпечення позову, в якій, у тому числі, просив зупинити стягнення на підставі виконавчого документа - виконавчого напису № 2727, виданого 09.11.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.С., примусове виконання якого здійснюється в рамках виконавчого провадження №59951815.

На обґрунтування заяв про забезпечення позову, заявник, указав, що примусове виконання виконавчого напису нотаріуса здійснюється з метою погашення частини заборгованості ТОВ «УКРКАВА» (боржник) перед АТ «Державний ощадний банк України» (стягувач). У зв`язку з чим, стягувач має намір звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, в якому містяться будівлі та споруди заводу по виробництву розчинної кави та кавових виробів.

На думку заявника, забезпечення позову необхідно у зв`язку з тим, що будівлі та споруди заводу по виробництву розчинної кави та кавових виробів, які є предметом іпотеки, передані на примусову реалізацію, шляхом проведення відкритих торгів, за стартовою ціною, яка суттєво занижена у порівнянні з її дійсною вартістю майна. Проведення аукціону з примусової реалізації майна товариства в рамках виконавчого провадження №59951815 призначено на 25.09.2020 року з 09:00 год. до 18:00 год.

Представник ТОВ «УКРКАВА» наполягає, що навіть ухвалення у даній справі судом першої інстанції рішення про задоволення позовних вимог не зупинить та не скасує проведення ДП «СЕТАМ» відкритих торгів з примусової реалізації належного майна, оскільки рішення суду не набере законної сили до дати проведення торгів.
Тобто, як наголошує заявник існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам ТОВ «УКРКАВА», що виразиться у реалізації майна на торгах за значно та суттєво заниженою оціночною вартістю.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 р. у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції вказав декілька підстав.

Перша підстава це те, що предметом даного позову не є правомірність законності виконавчого напису нотаріуса, а тому, забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за даним виконавчим написом не є розмірним із предметом спору.

Друга підстава це вимоги ч. 6 ст. 151 КАС України, які встановлюють, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

До того ж, в якості обґрунтування відмови в забезпеченні позову, суд першої інстанції указав на обов`язок дотримання відповідного балансу між правами боржника та стягувача.

Вважаючи, що прийнята ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою та такою, що постановлена з грубим порушенням норм процесуального права, ТОВ «УКРКАВА» просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.

На думку скаржника, законодавство, що регулює спірні правовідносини, дозволяло суду першої інстанції забезпечити позов та захистити його права.

Так, згідно пункту 2 розділу ХІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.08.2016 р. №2831/5 (далі - Порядок №2831/5), підставою для зупинення електронних торгів в цілому або за окремим лотом є - рішення суду щодо зупинення реалізації арештованого майна.
Окрім того, як наголошує скаржник, ч.5 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» унормовує, що оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачу майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.
Поряд з цим, на думку скаржника, суд першої інстанції для вирішення спірних правовідносин, міг застосувати п.5 ч.1 ст.151 КАС України та зупинити стягнення на підставі виконавчого документа.
Водночас, на переконання представника ТОВ «УКРКАВА», невжиття судом заходів забезпечення позову, може призвести до неефективності захисту прав підприємства, а саме: до того, що рішення суду неможливо було б виконати.
До того ж, представник ТОВ «УКРКАВА» звертає увагу суду на те, що зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, примусове виконання якого здійснюється у виконавчому провадженні, не є втручанням у дискреційні повноваження державного виконавця, а є лише компетенцією суду по здійсненню правосуддя, відповідно до наданих Конституцією України та законами України повноважень.
Не погоджуючись із застосуванням судом першої інстанції до спірних правовідносин положень ч.6 ст.151 КАС України, скаржник зауважив, що ця норма стосується випадків публічних інтересів держави або органу місцевого самоврядування, які їх реалізують, у тому числі й шляхом проведення конкурсів, аукціонів, торгів, тендерів. На його думку, проведення аукціону щодо реалізації арештованого майна, відрізняється від аукціонів та торгів, що проводить держава для задоволення свого майнового або іншого інтересу.

У відзиві на апеляцію Департамент ДВС указує на правильність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та на безпідставність доводів скаржника, в особі ТОВ «УКРКАВА», виходячи з такого.

Так, на думку представника Департаменту ДВС, суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що державним виконавцем вже було здійснено передачу арештованого майна боржника на реалізацію, що виключає зупинення передачі на реалізацію арештованого майна.
Також, представник Департаменту ДВС стверджує, щодо застосовності до спірних правовідносин положень ч.6 ст. 151 КАС України, які не допускають вжиття заходів забезпечення позову, які полягають (або мають наслідком) у зупиненні чи іншому втручання у проведенні, зокрема, аукціону, торгів, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади, оскільки стягувачем, за даним виконавчим провадженням є АТ «Державний ощадний банк», власником якого є держава.

АТ «Державний ощадний банк» у своєму відзиві підтримує висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення заяви ТОВ «УКРКАВА» про забезпечення позову, зазначаючи, що один із заходів, який просить застосувати позивач, а саме: зупинення стягнення на підставі виконавчого документа - виконавчого напису №2727 не має зв`язку з предметом позову, оскільки спір не стосується правомірності виконавчого напису.
Інший захід забезпечення позову, про який зазначає позивач а саме: заборона Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС та ДП «СЕТАМ» вчиняти дії, направлені на реалізацію нерухомого майна, яке належить на праві власності ТОВ «УКРКАВА», та зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, на думку представника АТ «Державний ощадний банк», фактично вирішує спір по суті, оскільки судом завчасно надається оцінка правомірності та законності діям державного виконавця.
До того ж, АТ «Державний ощадний банк» погодився з позицією суду першої інстанції, що до спірних правовідносин належить застосувати ч.6 ст.151 КАС України, оскільки стягувач є державним банком і торги ДП «СЕТАМ» проводяться від імені Держави.

Від інших учасників справи відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У суді апеляційної інстанції представники Департаменту ДВС та АТ «Державний ощадний банк» підтримали доводи, що викладені у відзивах та просили відмовити в задоволенні апеляції.
Скаржник, в особі ТОВ «УКРКАВА» та інші учасники справи до суду апеляційної інстанції не з`явилися, повідомлені належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, а також перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового задоволення апеляції, з огляду на таке.

Частина 5 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) передбачає, що оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Частина 1 статті 61 Закону №1404-VIII унормовує, що реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено обороноздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною <…>.
Відповідно до частини 2 статті 61 Закону №1404-VIII, порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

Пункт 1 розділу ІІ Порядку №2831/5 вказує, що реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» <…>.
Вартість майна, визначена у звіті про оцінку майна, є дійсною на період реалізації арештованого майна. Датою передачі майна на реалізацію вважається дата внесення в Систему інформаційного повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною).
За приписами пункту 2 розділу ІІ Порядку №2831/5 організатор здійснює внесення до Системи інформації про арештоване майно (формування лота) та його реалізацію за заявкою відділу державної виконавчої служби або приватного виконавця <…>.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Пункти 2 та 4 частини 1 статті 151 КАС України встановлюють, що позов може бути забезпечено забороною відповідачу вчиняти певні дії та забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (ч.2 ст.151 КАС України).
За правилами  частини 1 статті 156 КАС України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

За таких умов, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є захід забезпечення позову, про який просить позивач, співрозмірним з позовними вимогами та чи відповідає він меті і завданням правового інституту забезпечення позову.
Частиною другою статті 150 КАС України передбачені вичерпні підстави для застосування заходів забезпечення адміністративного позову.
Так, забезпечення позову допускається, зокрема,  якщо невжиття таких заходів може мати певні наслідки, а саме істотно ускладнити чи унеможливити: 
1) виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Наявність хоча б однієї із зазначених підстав є передумовою для вжиття судом заходів забезпечення позову.
Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач оскаржує дії державного виконавця щодо проведення оцінки нерухомого майна, щоналежить товариству на праві власності, зокрема, будівель та споруд заводу по виробництву розчинної кави та кавових виробів, а також складений, за результатами зазначеної оцінки, звіт.

Судом першої інстанції було встановлено, що проведення ДП «СЕТАМ» відкритих торгів з примусової реалізації належного ТОВ «УКРКАВА» майна було призначено на 25.09.2020 р.
Проте, як випливає з апеляційної скарги ТОВ «УКРКАВА», призначені на 25.09.2020 р. торги з примусової реалізації належного товариству майна, в рамках виконавчого провадження №59951815 не відбулися та, відповідно до Порядку  №2831/5, майно буде виставлятися на повторні торги за ціною 85% вартості, визначеної згідно оскаржуваного звіту про оцінку майна.

За таких умов, слід вважати обґрунтованим довід скаржника, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав ТОВ «УКРКАВА», у випадку задоволення позову, адже спірне майно буде реалізовано за ціною, з якою не згоден боржник.

Для підтвердження своєї правової позиції, скаржник наводить приписи ч.2 ст. 388 ЦК України, що забороняє витребувати майно від добросовісного набувача, якщо воно продане у порядку встановленому для виконання судових рішень.

Досліджуючи перелік  видів забезпечення позову, які просить застосувати позивач, суд встановив, що це, зокрема, заборона відділу примусового виконання рішень ДВС вчиняти дії на реалізацію спірного нерухомого майна, а також зупинення реалізації арештованого майна, На думку суду першої інстанції, дані заходи за своєю суттю є тотожними та направлені на запобігання примусового продажу спірного нерухомого майна, а тому їх одночасне застосування є зайвим.

На думку суду апеляційної інстанції, у спірних правовідносинах слід застосувати захід забезпечення позову у вигляді заборони відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та Державному підприємству «СЕТАМ» вчиняти дії, направлені на реалізацію нерухомого майна, яке належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «УКРКАВА», а саме: будівлі та споруди заводу по виробництву розчинної кави та кавових виробів, що складається з будівель та споруд заводу по виробництву розчинної кави та кавових виробів: восьмиповерхової виробничої будівлі літ, «Б» з навісами літ, «б», « 61» загального площею 7665,5 кв.м., будівель насосної літ. «В» підвальним поверхом загальною площею 76,1 кв. м., споруд №1,8 - огорожі, №2,3,9 - ворота, №4 - градирні, №5 - резервуари для води, №6 - артезіанську свердловину, №7 - резервуар для шламу, №10 - оглядові колодязі, №1 - покриття (тротуари, майданчики, доріжки), що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ (Іллічівськ), вул. Промислова, 14А, в рамках виконавчого провадження №59951815 з примусовою виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малого Олексія Сергійовича №2727 від 09.11.2017 року та зупинити реалізацію вказаного арештованого майна у виконавчому провадженні № 59951815, що здійснюється Державним підприємством «СЕТАМ» (код ЄДРПОУ 39958500, вул. Стрілецька, 4-6, м. Київ, 01001), до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі № 420/8811/20.

Обрання саме такого способу забезпечення позову, як заборона вчинення певних дій, повністю узгоджується з приписами частини 2 статті 151 КАС України, та є співрозмірним з заявленими позовними вимогами ТОВ «УКРКАВА», а також відповідає меті інституту забезпечення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що захід забезпечення позову, запропонований позивачем у вигляді зупинення стягнення на підставі виконавчого документа - виконавчого напису №2727, є таким, що суперечить меті забезпечення адміністративного позову, оскільки не відповідає змісту заявлених позивачем вимог.

У той же час, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо застосовності до спірних правовідносин ч.6 ст. 151 КАС України, оскільки дана норма не регулює проведення торгів або аукціонів у сфері виконавчого провадження, навіть і у випадку коли стягувачем є державна установа.

Суд апеляційної інстанції вважає, що при вирішенні даного спору, суд першої інстанції повинен був звернути увагу, в першу чергу на те, що призначення електронних торгів щодо реалізації арештованого майна ТОВ «УКРКАВА» на 25.09.2020 р. свідчило про фактичний початок реалізації майна, належного позивачу та на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Оскільки  протиправність оскаржуваних дій та звіту є предметом спору,  при вирішенні питання про забезпечення позову судом жодним чином не оцінюються дії державного виконавця та не надається правова оцінка оскаржуваному звіту про оцінку майна.
Доводи Департаменту ДВС та АТ «Державний ощадний банк», що при вжитті відповідних заходів забезпечення позову буде порушено відповідний баланс між правами боржника та стягувача та не будуть враховані інтереси інших осіб, суд апеляційної інстанції розцінює як такі, що не відповідають фактичним обставинам справи та законодавству, що регулює спірні правовідносини.
Так, указуючи на те, що забезпечення позову може порушувати права інших осіб, відповідач та третя особа їх не визначає, ці особи не вступили у справу та вимагали заборону вжиття відповідних заходів.

Щодо доводу про порушення відповідного балансу між правами боржника та стягувача, колегія суддів вказує таке.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківська діяльність - залучення у вклади грошових коштів фізичних і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, відкриття і ведення банківських рахунків фізичних та юридичних осіб.
Отже, господарська діяльність третьої особи як банківської установи полягає у залученні у вклади коштів не конкретної особи або обмеженої кількості осіб, а необмеженої (на розсуд банку) кількості фізичних і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені на власних умовах та на власний ризик. Тимчасове (до вирішення цього спору по суті) зупинення стягнення за вимогами до ТОВ «УКРКАВА» як одного із боржників не є втручанням в господарську діяльність банка у розумінні статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Дотримуючись такої позиції, суд апеляційної інстанції виходив із усталеної практики Верховного Суду, зокрема, із рішень від 18.03.2019 р. у справі №826/12872/18, від 25.02.2019 р. у справі № 924/789/18.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 156, 310, 312, 317, 321, 322, 325,328 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРКАВА» – задовольнити частково.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року про відмову в забезпеченні позову – скасувати.
Ухвалити у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРКАВА» до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертно - консультаційний центр» про визнання протиправними дій та постанови, а також про зобов`язання вчинити певні дії нове рішення – про часткове задоволення заяв про забезпечення позову.
Заборонити Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та Державному підприємству «СЕТАМ» (код ЄДРПОУ 39958500, вул. Стрілецька, 4-6, м. Київ, 01001) вчиняти дії, направлені на реалізацію нерухомого майна, яке належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «УКРКАВА», а саме: будівлі та споруди заводу по виробництву розчинної кави та кавових виробів, що складається з будівель та споруд заводу по виробництву розчинної кави та кавових виробів: восьмиповерхової виробничої будівлі літ, «Б» з навісами літ, «б», « 61» загального площею 7665,5 кв.м., будівель насосної літ. «В» підвальним поверхом загальною площею 76,1 кв. м., споруд №1,8 - огорожі, №2,3,9 - ворота, №4 - градирні, №5 - резервуари для води, №6 - артезіанську свердловину, №7 - резервуар для шламу, №10 - оглядові колодязі, №1 - покриття (тротуари, майданчики, доріжки), що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ (Іллічівськ), вул. Промислова, 14А, в рамках виконавчого провадження №59951815 з примусовою виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малого Олексія Сергійовича №2727 від 09.11.2017 року – до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 420/8811/20.

В іншій частині заяв про забезпечення позову – відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Постанова суду апеляційної інстанції підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Доповідач – суддя                                                            І. О. Турецька

                     суддя                                                            Л. В. Стас

                     суддя                                                            Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 29.10.2020 року.