ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року	Львів	Справа № 380/3804/20 пров. № А/857/13576/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                                        Затолочного В.С.,
суддів:                                                  Мікули О.І., Сеника Р.П.,
з участю секретаря судового засідання          Ратушної М.І.,
представника позивача                              Гейшева О.О.,
представника відповідача                              Павліша О.Р.,
розглянувши в судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року у справі № 380/3804/20 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Грень в м. Львові Львівської області 29.09.2020 року згідно з протоколом судового засідання о 15:10 год.), -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі – ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернулася з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі – ГУ ДПС у Львівській області, відповідач), у якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.04.2020 № 0004273201 винесене на підставі Акта перевірки від 13.03.2020 № 13/211/32.01/ НОМЕР_1 .
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив позивач, який покликаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить Львівського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовільнити повністю.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що працівники ГУ ДПС у Львівській області не надали їй копію наказу та направлення на перевірку, що свідчить про неправомірні дії представників податкового органу при складанні акту перевірки. Зазначає, що жодних документів, в тому числі Акт перевірки на місці її проведення не складалось, що свідчить про неправомірні дії представників податкового органу при складенні Акту перевірки, що в подальшому є наслідком складення протиправного податкового повідомлення-рішення.
Також зазначає, що щодо неї складено протокол про адміністративне правопорушення        передбачене ч. 1    ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) за порушення правил торгівлі пивом, алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами). Постановою Сколівського районного суду Львівської області від 14.04.2020 у  справі № 453/350/20 закрито провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1    ст. 156. Дана обставина також свідчить про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Крім того, апелянт, посилаючись на відповідну судову практику Верховного Суду, зазначає, що вона не є суб`єктом порушення, за яке на неї накладений штраф, тому що не отримувала ліцензію на торгівлю алкоголем, що унеможливлює внесення до Єдиного державного реєстру місць зберігання (далі – Єдиний реєстр).
Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в її задоволенні.
В судовому засіданні представник апелянта наполягав на задоволенні апеляційної скарги, представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи встановлено, що на підставі наказу від 02.03.2020 № 1643 та направлень на перевірку від 04.03.2020 №№ 702, 703, 704 працівниками ГУ ДПС у Львівській області 13.03.2020 було проведено фактичну перевірку магазину, що розташований за адресою: Львівська область, Сколівський район, с. Кам`янка, який належить ФОП ОСОБА_1 , з питань додержання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пального.
У ході проведення перевірки, результати якої оформлено актом № 13/211/32.01/ НОМЕР_1 від 13.03.2020, встановлено факт зберігання алкогольних напоїв, а саме пива «Чернігівське світле», 0,5 л, 4,8% об, ціна реалізації – 19,00 грн за пляшку в кількості 15 пляшок, при цьому, довідки про внесення місця зберігання алкогольних напоїв до Єдиного реєстру до перевірки не представлено. Від отримання та підпису акту перевірки позивач відмовилась, про що свідчать акт відмови від підписання акту перевірки.
На підставі акта фактичної перевірки ГУ ДПС у Львівській області винесло податкове повідомлення-рішення від 13.04.2020 № 0004273201, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 17000 грн за порушення    ст. 15 Закону України від 19.12.1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (далі – Закон № 481/95-ВР) на підставі п. 54.3.3 п. 54.3    ст. 54 Податкового кодексу України (далі - ПК України).
Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що висновки акта (довідки) перевірки від 13.03.2020 № 13/211/32.01/ НОМЕР_1 , на підставі якого винесене оспорюване податкове повідомлення-рішення, є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам податкового законодавства України, а також встановленого порушення статті 15 Закону № 481/95-ВР.
Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відсутність порушень в діях представників податкового органу під час проведення перевірки, на які звертає увагу позивач, підтверджені дослідженими судом першої інстанції доказами – направленнями на перевірку від 04.03.2020 року №№ 702, 703, 704, актом перевірки, поясненнями позивача. Дані докази спростовують доводи апелянта про необізнаність позивача про факт перевірки, підстави для її проведення та результати.
Факт виявлення працівниками контролюючого органу в магазину, де здійснює підприємницьку діяльність позивач, 15 пляшок алкогольного пива також зафіксований належними та допустимими доказами.
Статтею 1 Закону № 481/95-ВР   визначено, що місце зберігання - місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного реєстру. Єдиний реєстр - перелік місць зберігання, який ведеться органами доходів і зборів і містить визначені цим Законом відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників.
Відповідно до частини 12   ст. 15 Закону № 481/95-ВР   роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.
Частиною 35 цієї статті визначено, що зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб`єкта господарювання таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру.
Внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб`єкта господарювання з обов`язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; для фізичних осіб - підприємців - прізвища, імені, по батькові, місця проживання, реєстраційного номера облікової картки платника податків (частина 36 цієї статті).
Згідно частини 38   ст. 15 Закону № 481/95-ВР   суб`єкти господарювання, які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, вносять до Єдиного реєстру тільки ті місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі.
Частиною 2   статті 17 вказаного Закону   встановлена відповідальність за зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 17000 гривень.
Зміст вказаних правових норм свідчить, що штрафні санкції за зберігання алкогольних напоїв та/або тютюнових виробів у місцях не внесених до Єдиного реєстру можуть бути застосовані до суб`єктів, що здійснюють оптову або роздрібну торгівлю алкогольними напоями та/або тютюновими виробами.
За встановлення у судовому процесі обставин відсутності у позивача ліцензії на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, суд попередньої інстанції зробив помилкові висновки про правомірність застосування до позивача штрафних санкцій за порушення норм пункту 35   ст. 15 Закону № 481/95-ВР, так як позивач не є суб`єктом вказаного порушення.
Правова позиція щодо застосування вищевказаних норм висловлювалась Верховним Судом неодноразово, зокрема у постановах від 10.05.2018 року у справі № 813/4094/16, 12.06.2018 у справі № 813/3034/17, від 22.08.2018 року у справі № 814/152/17, від 26.12.2018 у справі № 803/454/17, від 26.02.2019 у справі № 825/1574/15-а, від 24.04.2019 року у справі № 820/212/16.
Згідно частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до пункту 4 частини 1   ст. 351 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина 2 цієї статті)
Згідно частини першої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права.
Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає.
Враховуючи вищевикладене, рішення суду попередньої інстанції підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню шляхом скасування податкового повідомлення-рішення від 13.04.2020 № 0004273201 про застосування фінансових санкцій у розмірі 17000,00 грн.
Керуючись статтями 241, 242, 308, 310, 315, 317, 321, 325, 370 КАС України, суд -  
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року у справі № 380/3804/20 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.04.2020 № 0004273201 про застосування фінансових санкцій у розмірі 17000,00 грн.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	В. С. Затолочний 	
судді	 	О. І. Мікула 	
 	 	Р. П. Сеник  	
Повне судове рішення складено 10.12.2020