УХВАЛА

03 грудня 2020 року 
м. Київ

Справа №  910/21683/17 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Колос І.Б. (головуючий), Бенедисюка І.М., Малашенкової Т.М.,
за участю секретаря судового засідання Малихіної О.В.,

представників учасників справи:
позивача - товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис»  -                    Кузьменко В.С., адвокат (довіреність від 02.01.2020 б/н),                                 
відповідача -акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» -         Толкачов Я.С., адвокат (довіреність від 01.07.2020 №18),

розглядаючи касаційну скаргу  акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»   
на рішення господарського суду міста Києва від 24.12.2019 (суддя Котков О.В.)
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2020 (колегія суддів:  Євсіков О.О. (головуючий), Попікова О.В., Корсак В.А.)
зі справи № 910/21683/17
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис» (далі                               - Товариство) 
до  акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - Банк)
про  стягнення  810 513,75 грн., 

ВСТАНОВИВ:
Товариство звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Банка, зокрема,  про стягнення з останнього 810 513,75 грн.  
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Банком взятих на себе зобов`язань зі сплати орендних платежів за договорами оренди, у тому числі, за договором оренди від 01.12.2016, у зв`язку з чим у Банка утворилася заборгованість перед Товариством за жовтень та листопад 2017 року зі сплати орендних платежів.
Згідно з ухвалою господарського суду міста Києва від 12.03.2019 закрито провадження у справі № 910/21683/17 в частині вимоги про стягнення суми основної заборгованості зі сплати орендної плати за жовтень та листопад 2017 року, у зв`язку з відсутністю предмета спору. 
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.04.2019 ухвалу місцевого суду залишено без змін.
Судові акти попередніх інстанцій у частині, в якій провадження у справі                                       № 910/21683/17 було закрито, мотивовані здійсненням зарахування зустрічних однорідних вимог в частині  суми основної заборгованості зі сплати орендної плати за жовтень та листопад 2017 року за договором оренди від 01.12.2016, що складає  801   976,00 грн., у зв`язку з чим визнано припиненим зобов`язання Банка перед Товариством на вказану суму боргу.
Водночас рішенням господарського суду міста Києва від 12.03.2019 у справі                              № 910/21683/17 позов Товариства в іншій частині позовних вимог задоволено частково: стягнуто з Банка на користь Товариства 2 045,04 грн. пені, 3 608,85 грн. інфляційних втрат, 1680,85 грн. - 3% річних, 12 139,66 грн. судового збору. У решті - в позові відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 15.08.2019 у справі № 910/21683/17 касаційну скаргу Товариства задоволено, ухвалу господарського суду міста Києва від 12.03.2019 про закриття провадження у справі та постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.04.2019 у справі № 910/21683/17 скасовано, а справу в частині закриття провадження у справі передано для подальшого розгляду до господарського суду міста Києва.
За результатом нового розгляду справи № 910/21683/17, рішенням господарського суду міста Києва від 24.12.2019, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2020, позов задоволено повністю:  стягнуто з Банка на користь Товариства заборгованість зі сплати орендної плати за жовтень та листопад 2017 року у розмірі 801   976,00 грн., судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 921,00 грн. та судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 3 842,00 грн.
Судові рішення попередніх інстанцій мотивовані з посиланням на те, що Банк не довів обставин припинення грошового зобов`язання за договором оренди від 01.12.2016, спірна заборгованість підтверджується матеріалами справи, а доказів її сплати Банком не надано.
Ухвалою Касаційного господарського суду від 06.11.2020 відкрито касаційне провадження у справі №   910/21683/17 за касаційною скаргою Банка на рішення господарського суду міста Києва від 24.12.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду 22.07.2020; розгляд касаційної скарги призначено  на 03.12.2020. 
Під час підготовки справи № 910/21683/17  до розгляду Касаційним господарським судом з`ясовано, що згідно з ухвалою Касаційного господарського суду  у складі Верховного Суду від 25.11.2020 за касаційною скаргою державного підприємства «Енергоринок» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.08.2020 у справі № 910/11116/19 за позовом державного підприємства «Енергоринок» до державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про визнання недійсним одностороннього правочину, вказану справу передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.
Ухвалу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.11.2020 у справі № 910/11116/19 мотивовано необхідністю відступити від висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, зокрема статті 601 Цивільного Кодексу    України, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у справі №   911/2560/19 у складі колегії суддів з судової палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів.
Обґрунтовуючи підстави передачі справи № 910/11116/19 на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, колегія суддів зазначила таке.
Так, у справі № 911/2560/19 за позовом державного підприємства «Енергоринок» до приватного акціонерного товариства «Укргідроенерго» про визнання недійсним одностороннього правочину про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог, Верховний Суд, з урахуванням заперечень іншої сторони на заяву про зарахування, дійшов висновку про те, що між сторонами у цій справі існує неузгодженість щодо зустрічного зобов`язання та, як наслідок, відсутність безспірності заявлених однорідних вимог, що свідчить про відсутність всіх необхідних умов, передбачених статтею 601 Цивільного Кодексу України та виключає можливість зарахування зустрічних вимог за оспорюваним в межах цієї справи одностороннім правочином. За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що заява про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог вчинена з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема статті 601 Цивільного Кодексу    України та умов договору; зазначене, в силу положень статті 215 Цивільного Кодексу    України, є підставою для визнання його (зарахування) недійсним.
Разом з тим, колегія суддів у справі № 910/11116/19 вважає, що у такому випадку нівелюються положення статті 601 Цивільного Кодексу, оскільки наявність заперечень іншої сторони автоматично виключає можливість проведення зарахування. На переконання колегії суддів, наявність заборгованості, яку заявник просить зарахувати як зустрічні вимоги, підлягає встановленню судом під час розгляду заяви про припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог та, у разі встановлення її наявності, заява підлягає задоволенню. 
Зважаючи на значну кількість справ з подібним предметами спору та підставами  позовів, з метою формування єдиної правозастосовчої практики, колегія суддів дійшла висновку про необхідність передачі справи                                   № 910/11116/19  на  розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду  у складі Верховного Суду.
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
З огляду на те, що правовий висновок об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 910/11116/19  може мати значення для вирішення питань у цій справі та для єдності судової практики, враховуючи, що постанова Верховного Суду є остаточною і виступає джерелом формування судової практики, Касаційний господарський суд вважає за необхідне   зупинити провадження у справі № 910/21683/17 відповідно до пункту 7 частини першої    статті 228 Господарського процесуального кодексу України до ухвалення рішення об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі    № 910/11116/19 . 
Керуючись пунктом 7 частини першої статті 228, 234 ГПК України, Касаційний господарський суд
УХВАЛИВ:
Зупинити касаційне провадження у справі № 910/21683/17   за касаційною скаргою акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення господарського суду міста Києва від 24.12.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2020 до прийняття відповідного рішення об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі    № 910/11116/19.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та не підлягає оскарженню. 
Суддя                                                                                                        І. Колос

Суддя                                                                                                        І. Бенедисюк                                                                                                           

Суддя                                                                                                      Т. Малашенкова