УХВАЛА

26 жовтня 2020 року 
м. Київ
справа № 160/10262/19
адміністративне провадження № К/9901/26049/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: Яковенка М. М., Дашутіна І. В., Шишова О. О., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від  09  вересня 2020 року у справі № 160/10262/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Першотравенської міської ради, Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, третя особа: Державний реєстратор юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців виконавчого комітету Першотравенської міської ради Земляна Юлія Теофілівна про визнання дій, рішень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Першотравенської міської ради, Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, третя особа: Державний реєстратор юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців виконавчого комітету Першотравенської міської ради Земляна Юлія Теофілівна, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати реєстраційну дію/запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців номер запису: 22331750000051265, дата запису - 24  січня 2014 року, про включення ОСОБА_1 - у разі, коли державна реєстрація фізичної особи-підприємця була проведена до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців»;
- визнати протиправною та скасувати вимогу ГУ ДФС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-869-54/411 від 11 травня 2019 року щодо сплати недоїмки з єдиного внеску ОСОБА_1 в сумі 21030,90 грн.;
- визнати протиправною та скасувати винесену ГУ ДФС у Дніпропетровській області постанову №  177/165-1/54-50 від 16 серпня 2018 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 в сумі 680 грн.;
- визнати протиправною та скасувати винесену ГУ ДФС у Дніпропетровській області постанову №  178/165-1/54-50 від 16 серпня 2019 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 в сумі 510 грн.;
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області № 0038005450 від 31 липня 2019 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску до ОСОБА_1 в сумі 12495 грн.;
- визнати протиправними та скасувати рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 31 липня 2019 року № 0038025450, № 0038035450, № 0038045450, № 0038055450, № 0038065450 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за 2014 - 2018 роки в сумі 170 грн. за кожним рішенням;
- зобов`язати ГУ ДФС у Дніпропетровській області повернути сплачені ОСОБА_1 грошові кошти по вимозі про сплату боргу (недоїмки) № Ф-869-54/411 від 11 травня 2019 року в сумі 21030,90 грн., по постановам № 177/165-1/54-50 від 16 серпня 2018 року в сумі 680 грн.; № 178/165-1/54-50 від 16 серпня 2019 року в сумі 510 грн.; по рішенням від 31 липня 2019 року № 0038025450 в сумі 170 грн, № 0038035450 в сумі 170 грн., № 0038045450 в сумі 170 грн., № 0038055450 в сумі 170  грн., № 0038065450 в сумі 170 грн., № 0038005450 в сумі 12495 грн.; а також суму сплаченого єдиного соціального внеску за період квітень - липень 2019 року в розмірі 3672,24 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2019 року відкрито провадження у цій справі та постановлено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, у зв`язку з віднесенням її до категорії незначної складності.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 .
Скасовано рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року та прийнято нову постанову про часткове задоволення позову.
Визнано протиправною та скасовано вимогу ГУ ДФС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-869-54/411 від 11 травня 2019 року щодо сплати недоїмки з єдиного внеску ОСОБА_1 в сумі 21030,90 грн.
Визнано протиправною та скасовано винесену ГУ ДФС у Дніпропетровській області постанову №  177/165-1/54-50 від 16 серпня 2018 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 в сумі 680 грн.
Визнано протиправною та скасовано винесену ГУ ДФС у Дніпропетровській області постанову №  178/165-1/54-50 від 16 серпня 2019 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 в сумі 510 грн.
Визнано протиправним та скасувати рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області № 0038005450 від  31 липня 2019 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску до ОСОБА_1 в сумі 12495 грн.
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області № 0038025450 від 31 липня 2019 року про застосування до ОСОБА_1 штрафних санкцій в сумі 170 грн.
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області № 0038035450 від 31 липня 2019 року про застосування до ОСОБА_1 штрафних санкцій в сумі 170 грн.
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області № 0038045450 від 31 липня 2019 року про застосування до ОСОБА_1 штрафних санкцій в сумі 170 грн.
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області № 0038055450 від 31 липня 2019 року про застосування до ОСОБА_1 штрафних санкцій в сумі 170 грн.
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області № 0038065450 від 31 липня 2019 року про застосування до ОСОБА_1 штрафних санкцій в сумі 170 грн.
Зобов`язано ГУ ДФС у Дніпропетровській області повернути сплачені ОСОБА_1 грошові кошти по вимозі про сплату боргу (недоїмки) № Ф-869-54/411 від 11 травня 2019 року в сумі 21030,90 грн., по постанові № 177/165-1/54-50 від 16 серпня 2018 року в сумі 680 грн.; по постанові № 178/165-1/54-50 від 16 серпня 2019 року в сумі 510 грн.; за рішенням № 0038005450 від 31 липня 2019 року в сумі 12495 грн.; за рішенням № 0038025450 від 31 липня 2019 року в сумі 170 грн.; за рішенням №  0038035450 від 31 липня 2019 року в сумі 170 грн.; за рішенням № 0038045450 від 31 липня 2019  року в сумі 170 грн.; за рішенням № 0038055450 від 31 липня 2019 року в сумі 170 грн.; за рішенням № 0038065450 від 31 липня 2019 року в сумі 170 грн., а також суму сплаченого єдиного соціального внеску за період квітень - липень 2019 рік в розмірі 3672,24 грн.
В іншій частині позову - відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанцій, 08 жовтня 2020 року Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за вказаною касаційною скаргою Суд виходить з наступного.
Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Згідно ч. 1 ст. 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведеного законодавства дозволяє зробити висновок, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Згідно ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Пунктом 2 ч. 5 ст. 328 КАС України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б)  особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у ч. 4 цієї статті.
За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:
1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;
2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;
4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Частиною 6 ст.12 КАС України передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності.
Такий перелік не є вичерпним.
Зі змісту п. 10 ч. 6 ст. 12 КАС України слідує, що суд має право віднести до категорії справ незначної складності справу, яка не передбачена у вищезазначеному переліку, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (ч. 4 ст. 12 КАС України), а також через складність та інші обставини.
З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення слідує, що предметом позову є визнання протиправними та скасування реєстраційні дії/запису; визнання протиправним та скасування вимог, постанов та рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області та зобов`язання повернути кошти.
Випадків, які б виключали можливість застосування положень п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, не вбачається.
Обставини, які є критерієм для віднесення вказаної справи до категорії таких, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у розумінні ч. 3, 4 ст. 12 та ч. 4 ст. 257 КАС України, а також випадки, які б виключали можливість застосування положень ч. 2 ст. 328 КАС України, відсутні.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996  року, заява № 21920/93; «Brualla Gomes de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року, заява №  26737/95).
На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 248, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від  09  вересня 2020 року у справі № 160/10262/19.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                           М. М. Яковенко

Судді                                                                                                              І. В. Дашутін

          О. О. Шишов