ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року 
м. Київ
справа №442/3393/16-а
адміністративне провадження №К/9901/29694/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Бучик А.Ю.,
суддів: Мороз Л.Л.,  Рибачука А.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження  касаційну скаргу Відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 7 березня 2017 року (колегія суддів:       Хобор Р.Б., Попко Я.С., Сеник Р.П.) у справі за позовом Відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради до Головного управління Держпраці у Львівській області про скасування постанови,-
УСТАНОВИВ:
Відділ освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Львівській області про скасування постанови №130310110349-0025 від 15.04.2016 про накладення штрафу в розмірі 4134 грн за порушення ст. 117 КЗпП щодо проведення розрахунків при звільненні.
Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2016 року адміністративний позов задоволено.
Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 березня         2017 року постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2016 року скасовано. Прийнято нову постанову, якою в задоволені позову відмовлено.
Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне  застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, позивач  подав касаційну скаргу, в якій просить судове рішення скасувати та залишити в силі постанову суду першої інстанції.
Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що Відділ освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради не є комерційною організацією та позбавлений інших джерел фінансування окрім субвенцій з бюджету, тому не повинен нести відповідальність за наслідки, які настали не з його вини. Вказує, що у зв`язку з недостатнім фінансуванням витрат на оплату праці працівників освітньої галузі міста Дрогобича позивач неодноразово звертався із листами до відповідних органів про виділення додаткових коштів для своєчасної виплати заробітної плати, грошових винагород, індексації тощо. Відтак, вважає, що відсутня вина позивача у затримці розрахунку при звільненні працівника.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27 березня 2017 року відкрито касаційне провадження.
Справу передано до Верховного Суду.
Відзив  на касаційну скаргу не надходив.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи та вимоги касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга  задоволенню не підлягає  з наступних підстав.
Судами встановлено, що з 11 березня 2016 року по 21 березня 2016 року головним державним інспектором Головного управління Держпраці у Львівській області Сироїжко Ольгою Євстахівною проведено позапланову перевірку з питань додержання законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування Відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради, за результатами якої складено акт перевірки від №13031010349.
За результатами проведення перевірки Головним управлінням Держпраці у Львівській області було складено акт перевірки від 21 березня 2016 року №13031010349, у якому зафіксовано порушення позивачем вимог частини 1 статті 116 Кодексу законів про працю України, а саме: при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від відділу освіти не проводиться в день звільнення. Такі виплати проведені в термін, що перевищує один місяць після звільнення. А саме: наказом №104 від 16.06.2015 ОСОБА_1 звільнена з 16 червня 2015 року згідно з п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, виплата проведена в сумі 1965,00 грн. згідно з платіжним дорученням №1614 від 16 червня 2015 року та згідно з платіжним дорученням №1623 від 17 червня 2015 року в сумі 2935 грн.
Однак, на час звільнення ОСОБА_1 (16.06.2015) не забезпечено нарахування та виплату їй індексації грошових доходів, яка є складовою частиною заробітної плати.
З представлених до перевірки зарплатних документів встановлено, що індексація заробітної плати ОСОБА_1 в розмірі 2283,80 грн адміністрацією установи нарахована в грудні 2015 року і після відповідних утримань виплачена платіжним дорученням № 2367 від 29.12.2015 в сумі 1837,01 грн.
Відтак,  відповідач  дійшов до висновку, що позивач при звільненні ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 116 Кодексу законів про працю України, а саме не виплатив у день звільнення належні суми вказаному працівнику.
На підставі акту перевірки Головним управлінням Держпраці у Львівській області була винесена постанова №13031010349-0025, якою відповідно до абзацу третього частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України за порушення законодавства про працю на Відділ освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради накладено штраф у розмірі 4350 грн.
Не погоджуючись з постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що вказане в акті перевірки порушення строку виплати ОСОБА_1 індексації допущене у зв`язку з відсутністю фінансування з державного бюджету, а тому відсутня вина позивача у вчиненні фінансового правопорушення.  При цьому, судом враховано, що виплата заробітної плати (в тому числі індексації) для працівників шкіл міста Дрогобича проводиться виключно за рахунок субвенцій з державного бюджету.
Скасовуючи постанову суду апеляційної інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний суд  виходив з того, що позивачем фактично допущені вказані порушення, а тому постанова винесена у спосіб, встановлений законом.
Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 35 Закону України "Про оплату праці" визначено, що контроль за додержанням законодавства про оплату праці здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізовує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю. Зазначені державні органи мають право одержувати від суб`єктів господарювання та найманих ними осіб інформацію, документи і матеріали та відвідувати місця здійснення господарської діяльності під час виконання трудової функції такими найманими особами.
Статтею 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Судами встановлено, що ОСОБА_1  звільнена з роботи 16.06.2015, однак повний розрахунок проведено  в грудні 2015 року, що підтверджується  платіжним дорученням № 2367 від 29 грудня 2015 року в сумі 1837,01 грн
Колегія суддів  зазначає, що судами підтверджено, а позивачем не заперечується порушення строку виплати заробітної плати   при звільненні працівника, а єдиним доводом касаційної скарги є відсутність належного фінансування для проведення вказаної виплати.
Щодо доводів позивача про відсутність коштів на фінансування відповідних виплат колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що норми законодавства, які передбачають відповідальність за порушення законодавства про працю, носять імперативний характер і не передбачають будь-яких винятків, в тому числі тих, які стосуються наявності чи відсутності коштів чи бюджетних асигнувань на виплату заробітної плати.
Відсутність бюджетних асигнувань не звільняє установу від обов`язку виконання вимог, передбачених ст. 116 КЗпП України.
Абзацом 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної  інстанції, що оскаржувана постанова винесена у спосіб, передбачений законом, та скасуванню не підлягає.
Відповідно до статті 350 КАС України (в редакції до набрання чинності змінами, внесеними Законом України від 15.01.2020 № 460-IX) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради залишити без задоволення.
Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 7 березня 2017 року  залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                    А. Ю. Бучик

Судді:                     Л. Л. Мороз 

                    А. І. Рибачук