ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року	  м. Одеса	Справа № 916/694/20	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Колоколова С.І.
суддів: Головея В.М., Таран С.В.
Справа розглянута без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Маяк-Південь"
на рішення Господарського суду Одеської області від „12” серпня 2020р., повний текст якого складено та підписано „17” серпня 2020р.
у справі № 916/694/20
за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва
до відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю "Маяк-Південь"
про стягнення 103 175,55 грн., -                                
           головуючий суддя – Смелянєць Г.Є.
місце ухвалення рішення: Господарський суд Одеської області

В С Т А Н О В И В :

В березні 2020 року Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Маяк-Південь", в якій просив суд стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Маяк-Південь"  на користь позивача  - Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва 103 175,55 грн., з яких: 95 544,13 грн. – заборгованість, 6355,32 грн. – пеня, 582,88 грн. – втрати від інфляції, 693,22 грн. – 3% річних, а також стягнення судового збору у розмірі 1921 грн.
Позовні вимоги мотивовані посиланням на приписи ст.ст. 193, 230, 231 ГК України, ст.ст. 526, 249, 610, 625 ЦК України та обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором №300 про відшкодування вартості води та водовідведення (КЕКВ 2272) від 14.03.2019р. щодо повної та своєчасної оплати вартості води та водовідведення.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 12.00.2020 року у справі №916/694/20 (суддя Смелянець Г.Є.) позов Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Маяк-Південь” на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва 103142,59 грн., з яких: 95 544 грн. 13 коп. – заборгованість, 6 355 грн. 32 коп. – пеню, 582 грн. 88 коп. – втрати від інфляції, 660 грн. 26 коп. – 3% річних, а також судовий збір у розмірі 2 101  грн. 33 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Місцевий господарський суд дійшов висновку про неналежне виконання відповідачем умов договору №300 про відшкодування вартості води та водовідведення (КЕКВ 2272) від 14.03.2019р. в частині своєчасної сплати вартості води та водовідведення. 
Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд першої інстанції зазначив про відповідність розрахунку пені у розмірі 6  355,32 грн. та інфляційних втрат у розмірі 582,88 грн., разом з тим, судом зазначено про помилковість розрахунку 3% річних, здійснено власний, відповідно до якого стягненню з відповідача підлягає 660,26 грн. 3% річних.
Товариство з обмеженою відповідальністю “Маяк-Південь” з рішенням суду не погодилось, тому звернулось до Південно-західного  апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 12.08.2020 у справі № 916/694/20, у задоволені позовних вимог Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва відмовити.
Скаржник зазначає, що умовами укладеного між сторонами договору передбачено, що після отримання рахунку-фактури, акту виконаних робіт, протягом 10 банківських днів, відповідач має здійснювати оплату за спожите водопостачання та водовідведення на реєстраційні або спеціальні реєстраційні рахунки КЕВ м. Миколаїв.
Разом з тим, апелянт вказує, що позивачем не надано суду доказів отримання відповідачем відповідних актів виконаних робіт.
Крім того, скаржник вказує, що у разі порушення відповідачем умов договору, позивач відповідно до вимог договору, повинен був скласти акт про порушення умов договору. Відповідні акти порушень позивачем складені не були, всупереч умовам договору. 
Також, скаржник зазначив що позивачем не надано доказів щодо постачання та відведення води на об`єкти саме ТОВ “Маяк-Південь”. Крім того, позивачем не надано суду жодних документів про укладення правочинів позивача з відповідним водопостачальними компаніями, що водопостачання та водовідведення, що взагалі ставить під сумнів правомочність позивача на укладення Договору №300 про відшкодування витрат надання комунальних послуг з водопостачання та водовідведення, спожитих в процесі надання послуг з харчування.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.09.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Маяк-Південь" на рішення Господарського суду Одеської області від „12” серпня 2020р. у справі  №916/694/20; ухвалено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Маяк-Південь" здійснювати у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.
05.10.2020 року від позивача  надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд залишити апеляційну скаргу ТОВ "Маяк-Південь" без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 12.08.2020 без змін.
Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Переглянувши у порядку письмового провадження оскаржуване у справі рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, заперечення позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, 14.03.2019р. між Квартирно-експлуатаційним відділом міста Миколаїв (Позичкодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Маяк-Південь” (Користувач, відповідач) укладено договір про відшкодування вартості води та водовідведення (КЕКВ 2272) № 300, згідно з яким Позичкодавець забезпечує Користувача, одержаною від постачальних організацій МКП «Миколаїводоканал»; КП «Водопостачання м. Вознесенськ»; ТОВ «БОС»; КП «Очаків сервіс»; МКП «Первомайської міської ради Первомайський міський водоканал» водою та водовідведенням, які останній використовує для надання послуг з харчування особового складу військових частин, що надається до приміщень, які Користувач використовує на підставі договорів позички нерухомого військового майна; №3(А2637); №4(А2920); №5(А2183); №6(А1688); №7(А2488); №8(А4465); №9(А2183); №№12,14,15(А1836);№№13,16(А3767);№17(А2428) від 20.02.2019р. укладених відповідно до Договору №286/2/19/1 від 17.01.2019р. про закупівлю послуг з організації харчування (55320000-9) (послуги з харчування (годування), забезпечення продуктами харчування особового складу (штатних тварин) військових частин (установ) Збройних Сил України в стаціонарних та польових умовах у зонах відповідальності оперативних командувань за місцем постійної дислокації), та відшкодовує Позичкодавцю їх вартість на умовах та в порядку, визначеному цим Договором.(Додаток №1).
Відповідно до п. 2.4.2 Договору Користувач зобов`язується своєчасно відшкодовувати Позичкодавцеві вартість спожитої водовідведення, згідно виставлених рахунків. 
Згідно п. 2.4.3. Договору після отримання від Позичкодавця рахунку-фактури, акта виконаних робіт протягом 10 банківських днів, здійснювати оплату за спожиту воду та водовідведення реєстраційні або спеціальні реєстраційні рахунки Позичкодавця.
Відповідно до п. 3.1. Договору облік води, спожитої Користувачем, здійснюється згідно засобів обліку води. У разі відсутності засобів обліку води обсяги спожитої води визначаються Позичкодавцем шляхом розрахунку. Облік водовідведення визначається кількістю води, що споживається Користувачем, згідно до засобів обліку води. У разі пошкодження або виходу з ладу засобу обліку розрахунок здійснюється по середньому споживанню за минулі два місяці.
Згідно п. 3.4. Договору на підставі показів засобів обліку та/або розрахунків води оформлюються та документи: рахунок-фактура; акт виконаних робіт; акт показників лічильників, акт звірки розрахунків.
Відповідно до п. 3.5 Договору щомісячно, першого числа, Позичкодавець та Користувач, на підставі ліміт споживання води, які визначаються згідно із діючим законодавством і тарифами, що встановлені уповноваженим органом чи відповідними підприємствами та згідно з показниками (засобів обліку або розрахунку) складають і підписують акт виконаних робіт в двох примірниках.
Згідно п. 3.5.1. Договору Користувач протягом п`яти днів з дати одержання акта виконаних робіт зобов`язується повернути Позичкодавцеві один примірник оригіналу акта виконаних робіт підписаний уповноваженим представником Користувача та скріплений печаткою, або надати у письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта виконаних робіт.
Відповідно до п. 3.5.2. Договору у випадку не повернення Користувачем підписаного оригіналу акту виконаних робіт, або ненадання письмової обґрунтованої відмови від його підписання протягом п`яти днів з моменту отримання акту виконаних робіт, такий акт вважається підписаним Користувачем без зауважень.
Згідно п. 3.8. Договору Користувач зобов`язаний отримати у Позичкодавця рахунок-фактуру, акт виконаних робіт, які є підставою для проведення оплати по даному Договору, першого числа кожного місяця. Якщо дата отримання рахунків та актів виконаних робіт припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, визначений відповідно до законодавства, Користувач зобов`язаний отримати їх у найближчий робочий день, що слідує за вихідним чи святковим днем.
Рахунки-фактури та акти виконаних робіт надаються Позичкодавцем повноважному представнику Користувача, на підставі документів, що посвідчують повноваження особи (довіреність, витяг з наказу, тощо).
Доказом отримання документів, на підставі яких здійснюються оплата, є відмітка про вручення повноважному представнику Користувача, засвідчена підписом такої особи.
Відповідно до п. 3.9, Договору оплата вартості спожитої води та водовідведення здійснюється Користувачем протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту отримання рахунку-фактури та актів виконаних робіт, в розмірі 100% нарахованої місячної вартості споживання, на розрахункові рахунки Позичкодавця, зазначені в цьому Договорі.
Датою фактичної оплати (здійснення розрахунку) є дата зарахування коштів і розрахунковий рахунок Позичкодавця.
Згідно п. 3.10. Договору відповідно до умов даного Договору Користувач, згідно з показниками засобів обліку або за розрахунковими даними, підписаними Сторонами, виходячи з тарифів встановлених організаціями, що надають послуги з постачання води та водовідведення відшкодовує вартість спожитої води та водовідведення на реєстраційні або спеціальні реєстраційні рахунки Позичкодавця.
Відповідно до п. 3.11. Договору Користувач відшкодовує вартість води та водовідведення Позичкодавцю з тарифами, встановленими постачальними організаціями для Позичкодавця, на підставі укладених між Позичкодавцем та вказаними суб`єктами господарювання договорів про закупівлю товарів за державні кошти.
Згідно п. 4.2.1. Договору за порушення термінів відшкодування вартості спожитої води та водовідведення Користувач сплачує Позичкодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент прострочення, за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактично оплати, а також інфляційні втрати та 3% річних від простроченої суми.
Відповідно до п. 4.2.2. Договору сплата Сторонами визначених Договором штрафних санкцій та відшкодування завданих збитків не звільняє Сторони від виконання зобов`язань, визначених умовам і Договору.
Згідно п. 8.1. Договору цей Договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2019 року, а в частині розрахунків - до повного їх завершення. Відповідно до п. 3 статті 631 Цивільної Кодексу України сторони домовилися, що умови цього договору застосовуються до відноси між ними, які виникли з 01.02.2019р.
Відповідно до п. 8.2. Договору Договір вважається продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд умов.
На виконання умов вищевказаного договору позивачем в установлені строки та на встановлених умовах було забезпечено відповідача водою та водовідведенням протягом липня – листопада 2019р. на загальну суму 118 962,86 грн., про що свідчать наявні у справі: 
- супровідний лист позивача №2984 від 05.08.2019р., яким на адресу   відповідача направлено  акт № 429 виконаних робіт (надання послуг) від 05.08.2019 року, рахунок № 429 від 05.08.2019 року на суму 24   980,40 грн., які одержані відповідачем 08.08.2019р., про що свідчать  та експрес накладна Нової пошти № 59000439935820 від 07.08.2019р. та скріншот сайту відстеження Нової пошти.  
- супровідний лист позивача  №3222 від 22.08.2019р., яким на адресу відповідача направлено  акт № 487 виконаних робіт (надання послуг) від 21.08.2019 року, рахунок № 487 від 21.08.2019 року на суму 19   857,40 грн.,  які одержані відповідачем 27.08.2019р., про що свідчить накладна Укрпошти № 5405608813975 від 23.08.2019р. та скріншот сайту відстеження Укрпошти.  
- супровідний лист позивача №3476 від 04.10.2019р., яким на адресу відповідача направлено акт № 551 виконаних робіт (надання послуг) від 02.10.2019 року, рахунок № 551 від 02.10.2019 року на суму 29   311,40 грн., які одержані відповідачем 11.10.2019р., про що свідчать фіскальний  чек АТ «Укрпошта» 5405608788962 від 09.10.2019р. та скріншот сайту відстеження Укрпошти. 
- супровідний лист позивача №4975 від 05.11.2019р., яким на адресу відповідача направлено акт № 610 виконаних робіт (надання послуг) від 04.11.2019 року, рахунок № 610 від 04.11.2019 року на суму 22   183,08 грн., які одержані відповідачем 13.11.2019р., про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення № 5405608958825 від 07.11.2019р. 
- супровідний лист позивача №4075 від 05.11.2019р., яким на адресу відповідача направлено акт № 673 виконаних робіт (надання послуг) від 02.12.2019 року, рахунок № 673 від 02.12.2019 року на суму 22 630, 58 грн., які одержані відповідачем 18.12.2019р., про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення № 5405608950379 від 06.12.2019р. 
19.09.2019р. відповідач перерахував позивачу 23 418, 75 грн. в якості оплати за воду у червні 2019р. згідно рахунку 367 від 02.07.2019р., про що свідчить виписка з рахунку позивача. При цьому,  вказані грошові кошти в сумі 23418,75 грн. зараховані позивачем в якості часткової оплати рахунку за вересень 2019р. №551.
 В подальшому позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача боргу в сумі 95   544,13 грн.            Частково задовольняючи позов, місцевий господарський суд дійшов висновку, зокрема, про неналежне виконання відповідачем умов договору в частині своєчасної сплати вартості води та водовідведення.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про часткове задоволення  позовних вимог з огляду на наступне.
У відповідності до приписів ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За нормами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як зазначалось вище,  між сторонами у справі укладено Договір про відшкодування вартості води та водовідведення (КЕКВ 2272) № 300 від 14.03.2019р., згідно з яким позивач забезпечує відповідача, одержаною від постачальних організацій водою та водовідведенням, а відповідач зобов`язався оплатити вартість спожитої води та водовідведення протягом 10 (десяти) банківських днів після отримання рахунку - фактури, акта виконаних робіт. 
Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до  ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.          Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином          Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем направлені  позивачу рахунки-фактури та акти виконаних робіт за липень-листопад 2019р., які одержані позивачем, але не оплачені у встановлений договором строк, а саме борг в розмірі 95   544,13 грн. відповідачем позивачу не сплачений.            Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (статті 611, 612 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Умовами п. 4.2.1. укладеного між сторонами договору встановлено, що відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент прострочення, за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактично оплати, а також інфляційні втрати та 3% річних від простроченої суми.
Колегія суддів, перевіривши здійснений судом першої інстанції перерахунок пені,3% річних та інфляційних втрат зазначає про його правильність.
Щодо доводів скаржника стосовно не надання позивачем до суду доказів отримання актів виконаних робіт, колегія суддів відхиляє їх, як необґрунтовані, з огляду на те, що рахунки, акти виконаних робіт, квитанції про відправлення та рекомендовані повідомлення про вручення додані позивачем до позовної заяви.
Доводи апелянта стосовно відсутності збоку КЕВ м. Миколаїв акту про порушення умов договору також відхиляються колегією суддів, з огляду на те, що в жодному з пунктів умов договору не зазначено, що не складення акту порушення умов договору є підставою для не здійснення оплати за договором або перешкоджає праву КЕВ м. Миколаїв вимагати погашення заборгованості.
При цьому, колегія суддів звертає увагу скаржника, що відсутність підпису відповідача на отриманих ним актах виконаних робіт не спростовує обставин забезпечення відповідача водою та послугами водовідведення у липні – листопаді 2019р. включно, оскільки після отримання відповідних актів виконаних робіт відповідачем не було надано жодних заперечень щодо кількості і вартості спожитої води та послуг водовідведення. Більш того, відповідачем не надано жодних заперечень щодо кількості і вартості отриманої води та послуг водовідведення, а тим більш доказів, які спростовують наявність заборгованості відповідача в розмірі 95   544,13 грн. 
Переглядаючи у апеляційному порядку рішення Господарського суду Одеської області від 12.08.2020 року у справі №916/694/20, суд апеляційної інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг та на підставі встановлених фактичних обставин справи не виявив порушення чи неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, які б призвели до прийняття господарським судом першої інстанції неправомірного судового рішення у справі.
За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Одеської області від 12.08.2020 року у справі №916/694/20 відповідає обставинам справи, вимогам закону та матеріалам справи, достатніх правових підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржників.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284
Господарського процесуального кодексу України,
Південно-західний апеляційний господарський суд
П О С Т А Н О В И В:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Маяк-Південь" залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Одеської області від 12.08.2020 року у справі № 916/694/20 залишити без змін
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття суду і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови
складено  та підписано 
„23” листопада 2020  року

Головуючий суддя                                                                      С.І. Колоколов

Суддя                                                                                         В.М. Головей

             Суддя                                                                                             С.В. Таран