П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

17 листопада 2020 р.	м.Одеса	Справа № 947/16321/20	
Головуючий в 1 інстанції: Куриленко О.М.
          
          П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          головуючого судді:  Шляхтицького О.І.
          суддів: Домусчі С.Д. ,  Семенюка Г.В. 
за участю : секретаря – П`ятіної В.В.,
          розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 липня 2020 року по справі 947/16321/20 за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти ТОР Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенанта поліції Мазур Тетяни Вікторівни, 3-тя особа - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, –

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним адміністративним позовом.
В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що лейтенантом поліції, інспектором взводу №1 роти ТОР Управління патрульної поліції в Одеській області Мазур Т.В. неправомірно складено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, серії ДП18 №609458 від 08 червня 2020 року про адміністративне правопорушення, на підставі якої позивача притягнуто до відповідальності за частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. 
Позивач стверджував, що постанова про накладення адміністративного стягнення є незаконною, оскільки складена з порушенням чинного законодавства, та стверджував, що суд повинен закрити відносно нього провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України, за відсутністю в діях складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та стягнути на користь його, фактично понесені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Одеській області код ЄДРПОУ 40108740.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Київський районний суд м.Одеси рішенням від 20 липня 2020 року у задоволенні позову відмовив у повному обсязі. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- судом першої інстанції прийнято до уваги очевидно недопустимі докази та не враховано фактичні обставини, які на них зафіксовані;
- проігноровані як висновки Верховного суду з питань застосування норм матеріального права при розгляді аналогічних категорій справ, так і істотні порушення норм матеріального права в частині;
- не враховано положення Закону щодо проведення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення всупереч вимог Закону.
05.10.2020 відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що суд першої інстанції правильно встановив обставин та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
16.11.2020 від апелянта надійшло клопотання, в якому він акцентує на тому, що представником відповідача наданий відеозапис з відсутнім цифровим підписом особи, уповноваженої на виготовлення копій відео, а тому даний відеозапис є неналежним доказом, та просив розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.
Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були належно сповіщені відповідно до статей 124-130 КАС України, в судове засідання не з`явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до частини 2 статті 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.
Згідно зі статтею 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що 08 червня 2020 року інспектором взводу № 1 роти ТОР Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенантом поліції Мазур Тетяною Вікторівною було винесено постанову Серії ДП18 № 609458 у справі про адміністративне правопорушення, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 гривень за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2  ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Так, відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, -    тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Підставою для складання даної постанови стало те, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Dodje Caliber, номерний знак НОМЕР_1 , за адресою м.Одеса, вул. Французький бульвар 27/2 проїхав на заборонений (червоний) сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 е)  Правил дорожнього руху  України.
Позивач не погоджується з підставою для складання даної постанови.
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що належним відповідачем у справах щодо оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен бути відповідний орган Національної поліції натомість вимоги позову заявлені до інспектора взводу № 1 роти ТОР Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенанта поліції Мазур Тетяни Вікторівни.
Вищевикладене було судом роз`яснено позивачеві, однак, з будь якими клопотаннями позивач до суду не звертався.
А також, позивачем не доведено неправомірності дій службової особи щодо винесення відносно нього постанови серії ДП18 № 609458 по справі про адміністративне правопорушення від 08 червня 2020 року.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції (у частині неналежного відповідача) правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, 213, 222, 288 КУпАП.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 5 частини 1 статті 213 КУпАП передбачено, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).
Вказані положення також дублюються Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованими не в автоматичному режимі, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Положенням про Департамент патрульної поліції, що затверджено наказом Національної поліції України від 06.11.2015 року №73, визначено, що Департамент патрульної поліції є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції який, серед іншого, організовує контроль за додержанням законів, інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Отже, чинним законодавством України уповноваженим працівникам підрозділів Департаменту патрульної поліції, які мають спеціальні звання, надано право від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення зокрема за адміністративні правопорушення, передбачені статтею 126   КУпАП.
Частиною третьою статті 288 КУпАП, якою визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені статтею 126 КУпАП, інспектори відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме - від імені органів Національної поліції і її територіальних органів.
Отже, відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 126 цього Кодексу.
Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені центрального органу виконавчої влади із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-20 КУпАП » вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових (службових) відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2019 року № 724/716/16-а.
Колегія суддів зазначає, що в даних спірних правовідносинах ані Департамент патрульної поліції України, ані структурний підрозділ – Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції до участі у справі в якості належного відповідача судом першої інстанції залучені не були.
Відповідно до частини 3, частини 4 статті 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. 
З наведеного вбачається, що суд першої інстанції повинен був за правилами статті 48 КАС України здійснити заміну первинного відповідача на належного, залучити до участі у справі співвідповідача або, у разі наявності заперечень позивача, залучити як другого відповідача.
Водночас, з аналізу статті 48 КАС України, що встановлює правила заміни неналежної сторони, вбачається, що заміна неналежного відповідача, або залучення до справи співвідповідача може проводитися виключно судом першої інстанції.
Оскільки стаття 48 КАС України, як наслідок заміни неналежного відповідача чи залучення належного відповідача у якості другого відповідача, передбачає розгляд справи спочатку, апеляційний суд позбавлений такої процесуальної можливості як заміну   неналежної сторони.
Можливості заміни неналежної сторони судом апеляційної інстанції КАС України не передбачено.
Також, колегія суддів не приймає до уваги пояснення апелянта щодо цифрового підпису на копії відеозапису, з огляду на те, що це стосується суті спору, а у цьому разі вирішується питання пред`явлення позову до неналежного відповідача.
Враховуючи, що інспектора взводу № 1 роти ТОР Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенанта поліції Мазур Тетяни Вікторівни не є належним відповідачем у справі, а суд апеляційної інстанції позбавлений можливості провести його заміну, або залучити співвідповідача (другого відповідача), як і позбавлений можливості направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що у даному випадку слід частково задовольнити ОСОБА_1 у позові з підстав пред`явлення його до неналежного суб`єкта. 
З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку, що, за приписами пункту 4 частини 1 та частини 4 статті 317 КАС України, апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні в частині мотивів його ухвалення, шляхом виключення з його мотивувальної частини правової оцінки  постанови Серії ДП18 № 609458.
Керуючись статями   272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, КАС України, суд –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – частково задовольнити.
Змінити мотивувальну частину рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 липня 2020 року по справі № 947/16321/20 шляхом виключення правової оцінки постанови про накладення адміністративного стягнення, викладеної у мотивувальній частині рішення.
В решті рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 липня 2020 року по справі № 947/16321/20 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя 	 	Шляхтицький О.І.	
Судді	    	Домусчі С.Д.    Семенюк Г.В.