ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9196/20 Справа № 212/9666/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Чайкін І.Б. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 212/9666/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.
секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:
позивач -   ОСОБА_1 , 
відповідач -   Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження,  апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Чепурнов Віталій Іванович, на ухвалу Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 вересня 2020 року, яка постановлена  суддею Чайкіним І.Б. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 18 вересня 2020 року, - 

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі – ПАТ «Кривбасзалізрудком», ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат») про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 серпня 2020 року позовні вимоги задоволено.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді охоронника мобільної групи 4 розряду дільниці № 2 управління забезпечення режиму та охорони в ПАТ «Кривбасзалізрудком» з 29 жовтня 2019 року.
Стягнути з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_1 середній заробіток у розмірі 104967 гривень 01 копійка за час вимушеного прогулу з 01 листопада 2019 року по 13 серпня 2020 року (сума визначена без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів)
Допущено негайне виконання рішення щодо поновлення на роботі ОСОБА_1 на посаді охоронника мобільної групи 4 розряду дільниці № 2 управління забезпечення режиму та охорони в ПАТ «Кривбасзалізрудком».
Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за один місяць в сумі 11 282 гривні 44 копійки.
Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави судовий збір в розмірі 1049 гривень 67 копійок.
Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 768 гривень 40 копійок.
27 серпня 2020 року представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Чепурнов В.І. звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про ухвалення по справі додаткового рішення, яким стягнути з ПАТ «Кривбасзалізрудком» судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу в сумі 10 000,00 гривень на користь ОСОБА_1 .
Відповідач ПАТ «Кривбасзалізрудком» надав клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу та просив відмовити у задоволенні заяви про ухвалення по справі додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. 
Ухвалою Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 вересня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Чепурнова В.І. про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат.
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Чепурнов В.І., просить скасувати ухвалу суду та ухвалити у справі додаткове рішення про стягнення з відповідача на його користь судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн., посилаючись на те, що за положеннями ч. 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар адвоката може визначатися не лише в погодинній оплаті, а також у фіксованому розмірі. Зазначає, що у договорі «Про надання правової допомоги» від 11 листопада 2019 року, чітко визначено, які саме права має представник та зважаючи на його участь у судових засіданнях, тоді як Акт виконаних робіт не є обов`язковим доказом на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Чепурнова В.І., які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, представника відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» - Кукурузу Д.С., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що у листопаді 2019 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі – ПАТ «Кривбасзалізрудком», ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат») про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 серпня 2020 року позовні вимоги задоволено.
Питання щодо стягнення з відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь позивача ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу не вирішувалося, у зв`язку з чим представник представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Чепурнов В.І. 27 серпня 2020 року звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про ухвалення по справі додаткового рішення, яким стягнути з ПАТ «Кривбасзалізрудком» судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу в сумі 10 000,00 гривень на користь ОСОБА_1 
09 вересня 2020 року, через канцелярію Жовтневого районного суду міста Кривого рогу Дніпропетровської області, представником позивача ОСОБА_1 – адвокатом Чепурновим В.І. було подано Акт виконаних робіт на загальну суму 10000 гривень, яка складається з 1). складання позовної заяви ( 2 години) 2000 гривень; 2). складання відповіді на відзив( 0.5 годин) 500 гривень; 3). складання клопотання про витребування доказів ( 0.5 годин) 500 гривень; 4). складання заяви про виклик та допит свідків (0.5 годин) 500 гривень; 5). складання заяви про уточнення позовних вимог ( 1 година) 1000 гривень; 6). складання розрахунку середньої заробітної плати ( 0.5 годин) 500 гривень; 7). підготовка участі в судових засіданнях (30 годин) - 5000 гривень, який раніше суду не надавався.
Відповідач ПАТ «Кривбасзалізрудком» надав клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу та просив відмовити у задоволенні заяви про ухвалення по справі додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. 
Відмовляючи в задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Чепурнова В.І. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції керувався ст. 141 ЦПК України та виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами розмір витрат понесених на надання професійної правничої допомоги, оскільки рішення по справі було ухвалене 13 серпня 2020 року, а Акт про виконані роботи надано суду лише 09 вересня 2020 року, то такий доказ не може бути враховано судом на підтвердження витрат на правову допомогу.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства  є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги – це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом,  а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може,   за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові – на позивача.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів  у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Тлумачення наведеної норми права дає підстави для висновку,    що можливість подання сторонами доказів в підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу у відповідній інстанції, процесуальний закон ставить у залежність     від процесуальної стадії розгляду справи у конкретній інстанції.
Тобто докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції подаються до закінчення судових дебатів у справі саме   в суд першої інстанції, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом першої інстанції за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення   з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, належні докази на підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу, а саме Акт виконаних робіт, було надано суду лише 09 вересня 2020 року, тобто з порушенням строків визначених статтею 141 ЦПК України, а тому цей доказ правомірна не було враховано судом першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги про те, що у договорі «Про надання правової допомоги» від 11 листопада 2019 року, чітко визначено, які саме права має представник та зважаючи на його участь у судових засіданнях, тоді як Акт виконаних робіт не є обов`язковим доказом на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, колегією суддів не приймаються, з огляду на наступне.
Згідно п. 3.1. Договору «Про надання правової допомоги» від 11 листопада 2019 року за правову допомогу, передбачену у пункті 1.2. Договору, замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі визначеному Додатком №1 до цього Договору.
А у пункті 4.1. цього Договору сторони дійшли згоди, що розмір оплати праці адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються сторонами в додатках до цього Договору.
Натомість, ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції, позивачем ОСОБА_1 та його представником адвокатом Чепурновим В.І. не було надано жодної Додаткової угоди до Договору «Про надання правової допомоги» від 11 листопада 2019 року, в якій сторони узгодили розмір гонорару адвоката, у зв`язку з чим колегія суддів не може прийняти доводи апеляційної скарги щодо погодження такого розміру в цьому Договорі.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала є обґрунтованою, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними, у зв`язку з чим вона повинна бути залишена без змін, а апеляційна скарга – без задоволення. 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, 

П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Чепурнов Віталій Іванович – залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 вересня 2020 року– залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 20 листопада 2020 року

Головуючий: 

Судді: