П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_____________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

24 листопада 2020 р. Категорія 111030000	м.Одеса	Справа № 420/3085/20	
Головуючий в 1 інстанції: Балан Я.В.
час і місце ухвалення: 16:57:58, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача:  Семенюка Г.В.
суддів: Домусчі С.Д. ,  Шляхтицького О.І. 

при секретарі	Вишневській А.В.	

за участю сторін:	 	
 	 	
Пред-к апелянта	Щур А.В. (витяг)	

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАКОМ-ГЛОРІЯ ПІВДЕНЬ» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановиВ:

          Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області про: - визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, винесеного Головним управлінням ДПС в Одеській області №0009310506 від 30 березня 2020 року, у частині збільшення ТОВ «ТАКОМ-ГЛОРІЯ ПІВДЕНЬ» суми грошового зобов`язання за платежем по податку на додану вартість у загальній сумі 2 650 260, 00 гривень, у тому числі за податковим зобов`язанням 1 766 840, 00 гривень, за штрафними санкціями 883 420, 00 гривень; - визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення винесеного Головним управлінням ДПС в Одеській області № 0009360506 від 30 березня 2020 року у частині збільшення ТОВ «ТАКОМ-ГЛОРІЯ ПІВДЕНЬ» суми грошового зобов`язання за платежем по податку на прибуток приватних підприємств у загальній сумі 2 385 457, 50 гривень, у тому числі за податковим зобов`язанням 1 590 305, 00 гривень, за штрафними санкціями 795 152, 50 гривень, мотивуючи його тим, що у ході проведення перевірки перевіряючим було надано усі документи бухгалтерського та податкового обліку, які висвітлюють взаємовідносини ТОВ «ТАКОМ-ГЛОРІЯ ПІВДЕНЬ» з ТОВ «СІТІ СТРОЙ ЦЕНТР» підтверджують факт реальності господарських операцій, правомірність нарахування податкового кредиту та формування витрат. Однак, висновки контролюючого органу про порушення позивачем податкового законодавства базуються лише на припущеннях перевіряючих, а первинна бухгалтерія товариства не була досліджена під час перевірки належним чином.
          Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № 0009310506 від 30 березня 2020 року, у частині збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю «ТАКОМ-ГЛОРІЯ ПІВДЕНЬ» суми грошового зобов`язання за платежем по податку на додану вартість у загальній сумі 2 650 260, 00 гривень, у тому числі за податковим зобов`язанням 1 766 840, 00 гривень, за штрафними санкціями 883 420, 00 гривень. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № 0009360506 від 30 березня 2020 року у частині збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю «ТАКОМ-ГЛОРІЯ ПІВДЕНЬ» суми грошового зобов`язання за платежем по податку на прибуток приватних підприємств у загальній сумі 2 385 457, 50 гривень, у тому числі за податковим зобов`язанням 1 590 305, 00 гривень, за штрафними санкціями 795 152, 50 гривень.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що в ході проведення перевірки з урахуванням вивчених документів та систем ДПС України було встановлено нереальність господарських операцій ТОВ "Таком-Глорія Південь" з ТОВ "СІТІ СТРОЙ ЦЕНТР", оскільки неможливо підтвердити фактичне отримання монтажно-будівельних послуг від вказаного постачальника.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:
Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАКОМ-ГЛОРІЯ ПІВДЕНЬ» зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань  23.01.2001 року, за № 15561200000002142.
На підставі наказу Головного управління ДПС в Одеській області № 350 від 05.02.2020 року (т. ІІ, а.с.47), направлень на проведення перевірки (т. ІІ, а.с.48-56) було проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАКОМ-ГЛОРІЯ ПІВДЕНЬ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.10.2018 року по 30.09.2019 року.
За результатами проведеної перевірки Головним управлінням ДПС в Одеській області складено акт № 200/15-32-05-13/31319525 від 11.03.2020 року (т. І, а.с.20-66).
У вищевказаному акті зазначено, що посадовими особами ГУ ДПС в Одеській області встановлені порушення ТОВ «ТАКОМ-ГЛОРІЯ ПІВДЕНЬ»:
- п.44.1, п.44.2  ст.44, пп.  134.1.1  п.  134.1  ст.134 Податкового кодексу України, п.2  ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», вимог Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», вимог Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», у результаті чого занижено податок на прибуток у періоді, що перевірявся на загальну суму 1590632 гривень, у тому числі за 4 квартал 2018 року у сумі 1440134 гривень, за 1 квартал 2019 року у сумі 150171 гривень, за 2 квартал 2019 року у сумі 187 гривень, за 3 квартал 2019 року у сумі 140 гривень;
- п.201.10  ст.201 Податкового кодексу України, а саме, здійснена реєстрація податкових накладних із порушенням терміну реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних у грудні 2018 року та березні 2019 року;
- п.185.1  ст.185, п.187.1  ст.187, п.44.1  ст.44, ч. «а» п.198.1, п.  198.3  ст.  198 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на додану вартість у періоді, що перевірявся на загальну суму 1776692 гривень, у тому числі за листопад місяць 2018 року в сумі 1610019 гривень, за січень 2019 року у сумі 166673 гривень;
- ст.51, п.176.2  ст.176 Податкового Кодексу України  та порушення  Наказу Міністерства фінансів України №4 від 13.01.2015 року «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них додатку», до податкових розрахунків у перевіряємому періоді включені помилкові та недостовірні дані, щодо не відображення сум доходів, нарахованих (сплачених) на користь платників податків та нарахованих (сплачених) сум утриманого з них податку, щодо невірного відображення сплаченого доходу платнику податку податковим агентом та реєстраційного номеру опікової картки платника податку з ознакою доходу « 101», не відображення відомостей про нарахування/перерахування грошових коштів СГД фізичним особам, без перерахування податку на доходи фізичних осіб з ознакою доходу « 157».
На підставі Акту перевірки №200/15-32-05-13/31319525 від 11.03.2020 року,  Головним управлінням ДПС в Одеській області було винесено податкові повідомлення-рішення:
- № 0009310506 від 30.03.2020 року, про збільшення ТОВ «ТАКОМ-ГЛОРІЯ ПІВДЕНЬ» суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 2 665 038, 00 гривень (т.І, а.с.67);
- № 0009360506 від 30.03.2020 року, про збільшення ТОВ «ТАКОМ-ГЛОРІЯ ПІВДЕНЬ» суми грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 2 385 947, 00 гривень (т. І, а.с.68);
- № 0009400506 від 30.03.2020 року, про накладення штрафу на ТОВ «ТАКОМ-ГЛОРІЯ за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування на суму 639, 68 гривень (т. І, а.с.69).
Податкове повідомлення-рішення № 0009400506 від 30.03.2020 року ТОВ «ТАКОМ-ГЛОРІЯ ПІВДЕНЬ» не оскаржується та було сплачено у добровільному порядку.
Крім того, позивачем було частково визнано податкове повідомлення-рішення № 0009310506 від 30.03.2020 року, у частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 9851,84 гривень.
Судом встановлено, що у межах своєї господарської діяльності, на виконання договорів про надання послуг та виконання робіт з ТОВ «Авангард» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК» (т.ІІ, а.с.114-204), ТОВ «ТАКОМ-ГЛОРІЯ ПІВДЕНЬ» укладено ряд договорів з підрядником  ТОВ «СІТІ СТРОЙ ЦЕНТР».
Зокрема, між ТОВ «ТАКОМ-ГЛОРІЯ ПІВДЕНЬ» та ТОВ «СІТІ СТРОЙ ЦЕНТР» укладено: Договір на виконання робіт № 13-Н від 13 листопада 2018 року (т. І, а.с.71-75); Договір на виконання робіт № 8/11-18 від 08 листопада 2018 року (т. І, а.с.116-120); Договір на виконання робіт № 19-П від 19 листопада 2018 року (т. І, а.с.123-127); Договір на виконання робіт № 14-Н від 14 листопада 2018 року (т. І, а.с.132-136);  Договір на виконання робіт № 12-Н від 12 листопада 2018 року (т. І, а.с.144-148); Договір на виконання робіт № 08/01 від 08 січня 2019 року (т. І, а.с.156-160); Договір на виконання робіт № 2/11-18 від 02 листопада 2018 року (т. І, а.с.181-185) та Договір поставки № 22/12 від 22 грудня 2019 року (т. І, а.с.106-109).
Відповідно до Договору поставки № 22/12 від 22 грудня 2019 року (т. І, а.с.106-109), ТОВ «ТАКОМ-ГЛОРІЯ ПІВДЕНЬ»  придбавало у ТОВ «СІТІ СТРОЙ ЦЕНТР» будівельні матеріали (ламінована підлога, вінілові шпалери, ламінат).
Відповідно до умов вищевказаних договорів на виконання робіт, ТОВ «СІТІ СТРОЙ ЦЕНТР» виконувало підготовчі роботи у секторах №1-20, на території ТОВ «Промтоварний ринок». Зокрема: зміна кутів та напрямків, виготовлення та закладка центрів геодезичних пунктів, комплексне інженерне-геодезичне вишукування на території із складанням плану у масштабі 1:500, складання технічного звіту по інженерно-геодезичним дослідженням, креслення топографічних планів та карт, рекогносцировка геодезичних пунктів, динамічне зондування ґрунту, статистичне зондування ґрунту, ручне буріння, тощо.
Вартість виконання робіт за договорами визначалася Додатком № 1 до договорів, а здача робіт виконавцем та замовником, приймання результатів  оформлювалися Актами прийому-передачі виконаних робіт.
Розрахунки між товариствами буди проведені у повному обсязі, що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями (т. ІІ, а.с.211-238).
Складені ТОВ «ТАКОМ-ГЛОРІЯ ПІВДЕНЬ» на адресу ТОВ «СІТІ СТРОЙ ЦЕНТР» податкові накладні були прийняті та зареєстровані Державною податковою службою України (т. ІІ, а.с.2-23).
ТОВ «ТАКОМ-ГЛОРІЯ ПІВДЕНЬ» частково не погоджується з податковими повідомленнями-рішеннями № 0009310506 та №0009360506 від 30 березня 2020 року, вважає їх протиправними та необґрунтованими, а тому, звернулось до суду з даною позовною заявою.
          Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач надав суду відповідні, належно оформлені первинні документи, які у сукупності свідчать про факт вчинення господарських операцій, натомість, доводи контролюючого органу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки з урахуванням закріпленої презумпції правомірності правочину.
П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються  Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 року  (далі  Податковий кодекс).
Згідно з підпунктом  14.1.36  пункту  14.1  статті  14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України передбачено, що об`єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
У відповідності до пункту  135.1  ст.  135 Податкового кодексу України, базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із  статтею 134 цього Кодексу.
Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з  розділом V цього Кодексу.
Згідно з пунктом  198.1  статті  198 Податкового кодексу України  до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Пунктом  198.2  статті  198 Податкового кодексу України  передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Відповідно до пункту  198.3  статті  198 Податкового кодексу України  податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом  193.1  статті  193  цього  Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
За правилами пункту  198.6  статті  198 Податкового кодексу України  не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201  цього  Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до  Податкового кодексу.
Статтею 200 Податкового кодексу України  визначається, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.
При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього  Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1 .3 статті  200-1  цього  Кодексу  на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплачений отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту  200-1.3  статті  200-1  цього  Кодексу  на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
У відповідності до пункту  44.1  статті  44 Податкового кодексу України  для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність здійснення господарської операції.
Як встановлено частиною першою  статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-ХІV від 16.07.1999 року  (далі - Закон № 996-ХІV) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, у той час як під господарською операцією розуміється дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
При цьому за змістом  статті 9 Закону №996-ХIV  підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до  Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно із положеннями ч. 3 цієї статті інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця.
Отже, сукупний аналіз наведених вище норм законодавства свідчить, що обов`язок платника податку з декларування податкового зобов`язання з податку на додану вартість є, перш за все у даній ситуації, похідним від самого факту здійснення відповідних господарських операцій, при цьому перевірка правильності відображення господарської операції у податковому обліку вимагає дослідження дійсного переміщення активу між учасниками поставки та аналіз змін їх майнового стану з урахуванням усіх доводів та доказів, наданих учасниками провадження.
Таким чином, наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв`язку із положеннями законодавства з питань бухгалтерського обліку та фінансової звітності визначають, що однією з головних умов документального підтвердження задекларованих платником податків у податковій звітності показників є можливість на підставі наявних первинних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені та спрямовані на отримання позитивного економічного ефекту (доходу) в результаті здійснення господарських операцій.
При цьому первинний документ має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення, натомість сама собою наявність або відсутність окремих документів не свідчить про наявність факту порушення з боку платника податків, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.
Згідно з пп. 2.15 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого  наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 року, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України за №168/704 від 05.06.1995 року, визначено, що первинні документи підлягають обов`язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції діючому законодавству, логічна ув`язка окремих показників.
Таким чином, єдиною підставою документального підтвердження спірних сум податкового кредиту мають бути належним чином складені та підписані повноважними особами первинні документи у розумінні наведених норм законодавства.
З наведених законодавчих положень вбачається, що умовами реалізації права платника на податковий кредит, а також на зменшення оподатковуваного доходу на суму понесених витрат є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) та наявність первинних документів (зокрема, податкових накладних), оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства.
Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування витрат, які враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.
Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.
На підставі акту перевірки № 200/15-32-05-13/31319525 від 11.03.2020 року, контролюючий орган дійшов висновку про порушення ТОВ «ТАКОМ-ГЛОРІЯ ПІВДЕНЬ» податкового законодавства, зокрема, на думку Головного управління ДПС в Одеській області позивачем неправомірно перенесено інформацію зі складених первинних документів до облікових регістрів, а з них  до Декларації з ПДВ.
Апелянтом наголошувалося про штучне формування податкового кредиту ТОВ «ТАКОМ-ГЛОРІЯ ПІВДЕНЬ» по ланцюгу постачання від ТОВ «СІТІ СТРОЙ ЦЕНТР», оскільки неможливо підтвердити фактичне отримання монтажно-будівельних послуг від вказаного постачальника.
Слід зазначити, що Головне управління ДПС в Одеській області дійшло висновку про порушення ТОВ «ТАКОМ-ГЛОРІЯ ПІВДЕНЬ» податкового законодавства на підставі встановлення перевіркою: відсутності інформації щодо наявності у ТОВ «СІТІ СТРОЙ ЦЕНТР» власних основних фондів, будівельної техніки (екскаваторів, автомобілів-самоскидів); відсутності факту придбання ТОВ «СІТІ СТРОЙ ЦЕНТР» субпідрядних будівельно-монтажних робіт та оренди будівельної техніки (екскаваторів, автомобілів-самоскидів); наявності узагальнюючої податкової інформації по ТОВ «СІТІ СТРОЙ ЦЕНТР» щодо неможливості підтвердження реальності (товарності) господарських операцій з одержання (придбання) та реалізації робіт (послуг); відсутності інформації щодо наявності у ТОВ «СІТІ СТРОЙ ЦЕНТР» достатньої кількості трудових ресурсів, кваліфікованих фахівців для здійснення монтажу, будівельних робіт, складання технічних звітів по інженерно-геодезичним дослідженням, кресленням топографічних планів та карт, тощо.
Враховуючи вищевикладене, суд критично ставиться до тверджень Головного управління ДПС в Одеській області про порушення ТОВ «ТАКОМ-ГЛОРІЯ ПІВДЕНЬ» вимог податкового законодавства оскільки, дослідивши рух активів, наявність господарської мети при вчиненні позивачем угод, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що усі наявні у матеріалах справи документи дають змогу встановити реальність господарських відносин та операцій.
Перш за все слід зазначити, що відповідно до  Господарського Кодексу України  підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Крім того, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог  закону  щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток, витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.
За приписами частини 5  статті 242 КАС України  при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постановах від 04.12.2018 року по справі №814/788/14, від 30.11.2018 року по справі №820/4698/17, від 14.02.2018 року по справі № 804/15887/14, від 23 липня 2020 року по справі №816/1122/16.
Також, податковим органом не було враховано, що позивач, як платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України і не може нести відповідальність за несплату податків продавцем, порушення ним правил здійснення господарської діяльності та наявність обставин державної реєстрації, а визначальним фактором для формування податкового кредиту платником ПДВ є рух товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи-платника податку та наявність у платника податків виданої йому продавцем товару податкової накладної, оформленої з дотриманням вимог чинного законодавства.
Так, одним з принципів розгляду податкових спорів, відповідно до  ст. 4 Податкового кодексу України  є принцип презумпції добросовісності та рішень платника податків, у зв`язку з чим передбачається, що дії платників податків, які мають своїм результатом одержання податкової вигоди економічно виправдані, а відомості, що містяться у податкових деклараціях, податкових накладних та інших первинних документах, є достовірними. Надання податковому органу всіх належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність яких установлена судом.
Проте, вивчивши доводи апелянта, які спричинили висновок контролюючого органу про нереальність господарських операцій між ТОВ «ТАКОМ-ГЛОРІЯ ПІВДЕНЬ»  та ТОВ «СІТІ СТРОЙ ЦЕНТР», слід зазначити наступне.
Щодо наявності узагальнюючої податкової інформації по ТОВ «СІТІ СТРОЙ ЦЕНТР» щодо неможливості підтвердження реальності (товарності) господарських операцій з одержання (придбання) та реалізації робіт (послуг) (т. ІІ, а.с.74-89), слід зазначити, що будь-яка податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень на які посилається контролюючий орган.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у поставної по справі №0870/370/12 від 05 лютого 2019 року та №820/6402/15 від 24 червня 2020 року.
Щодо відсутності у ТОВ «СІТІ СТРОЙ ЦЕНТР» необхідних ресурсів, слід зазначити, що сама по собі відсутність необхідних матеріальних чи трудових ресурсів у контрагентів платника податків не є безумовним свідченням нереальності господарської операції, оскільки їх наявність або відсутність (ресурсів) у господарюючих суб`єктів не має правового значення для вирішення питання про наявність наміру сторін на реальне настання правових наслідків, обумовлених укладеними правочинами. Залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах по справам №814/1439/17 від 12 грудня 2019 року та №814/1792/17 від 02 липня 2020 року.
Судом першої інстанції встановлено та представником апелянта підтверджено, що докази неможливості виконання ТОВ «СІТІ СТРОЙ ЦЕНТР» робіт  відсутні, жодних будівельних експертиз не проводилося, а доводи про нереальність господарських операцій базуються лише на припущеннях контролюючого органу, обґрунтованих малою кількістю працівників та відсутністю у працівників товариства відповідної та необхідної, на думку контролюючого органу, освіти.
Щодо наявності ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Одеси, суд зазначає, що ухвалою по справі № 755/8239/19 від 13 червня 2019 року, у рамках кримінального провадження внесеного 27.09.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 32018100000000159 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.205, ч.2 ст.205, ч.3 ст.209, ч.3 ст.212  КК України, було лише накладено арешт на речі та документи, які було вилучено протоколом під час обшуку офісного приміщення 29.05.2019 року, серед іншого  на договір № 25 від 13.02.2019 року з додатками, виконавець ТОВ «Борол ЛТД», замовник ТОВ «СІТІ СТРОЙ ЦЕНТР» та печатку (т. ІІ, а.с.89-95).
Тобто, ТОВ «ТАКОМ-ГЛОРІЯ ПІВДЕНЬ» не є фігурантом кримінальної справи № 755/8239/19, з 13 червня 2019 року інших ухвал у кримінальному провадженні № 32018100000000159 не приймалося.
Наявність кримінального провадження, в якому не винесено вироку суду у кримінальному провадженні, у силу приписів статей 72-75 Кодексу адміністративного судочинства України не є підставою для визнання спірних господарських операцій нереальними.
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові по справі №  813/4241/16 від 14 травня 2019 року.
Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, а також умови укладених ТОВ «ТАКОМ-ГЛОРІЯ ПІВДЕНЬ» договорів та специфіку господарських операцій, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що позивач надав суду відповідні, належно оформлені первинні документи, які у сукупності свідчать про факт вчинення господарських операцій, натомість, доводи контролюючого органу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки з урахуванням закріпленої презумпції правомірності правочину, а також враховуючи вимоги ч. 2  ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, за якою обов`язок доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладається на такого суб`єкта, контролюючий орган мав надати суду належні, достовірні та беззаперечні докази своїх тверджень про нереальність господарських операцій між ТОВ «ТАКОМ-ГЛОРІЯ ПІВДЕНЬ»  та ТОВ «СІТІ СТРОЙ ЦЕНТР».
Тобто, податкові повідомлення рішення Головного управління ДПС в Одеській області № 0009310506 від 30 березня 2020 року, у частині збільшення ТОВ «ТАКОМ-ГЛОРІЯ ПІВДЕНЬ» суми грошового зобов`язання за платежем по податку на додану вартість у загальній сумі 2 650 260, 00 гривень, у тому числі за податковим зобов`язанням 1766840,00 гривень, за штрафними санкціями 883 420, 00 гривень та № 0009360506 від 30 березня 2020 року у частині збільшення ТОВ «ТАКОМ-ГЛОРІЯ ПІВДЕНЬ» суми грошового зобов`язання за платежем по податку на прибуток приватних підприємств у загальній сумі 2 385 457, 50 гривень, у тому числі за податковим зобов`язанням 1 590 305, 00 гривень, за штрафними санкціями 795 152, 50 гривень - підлягають визнанню протиправними та скасуванню, згідно частини 2  статі 245 КАС України.
Держава гарантує свободу підприємницької діяльності, оскільки підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом. У даному випадку свобода підприємницької діяльності виявилася, зокрема у вільному виборі контрагента.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області, - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року по справі № 420/3085/20, - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.    
Повний текст Постанови складено - 25 листопада 2020 року.

суддя-доповідач 	 	Семенюк Г.В.	
судді	    	Домусчі С.Д.    Шляхтицький О.І.