Постанова
Іменем України
 
17 листопада 2020 року
м. Київ
 
справа № 759/5614/15-ц
провадження № 61-17883 св 19
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Кузнєцова В. О.,
учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі:приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Волоха Вікторія Леонідівна, ОСОБА_2 ,
третя особа - відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції в м. Києві,
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадженнякасаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2018 року в складі судді Величко Т.О. та постанову Київського апеляційного суду від 04 вересня 2019 року в складі колегії суддів: Оніщук М.І., Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Святошинського районного суду               м. Києва із заявою, в якій просив: скасувати у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Волохи В. Л., ОСОБА_2 , третя особа: відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції в               м. Києві (далі - ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві), у частині вимог про визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру; прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Волохи В. Л., ОСОБА_2 , третя особа: ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві про визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру та зобов`язання вчинити дію.
Заява мотивована тим, що, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 і визнаючи недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , видане на ім`я ОСОБА_2 та зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 669, суд виходив з того, що вказане свідоцтво видано на підставі недійсного правочину, а саме - прилюдних торгів з реалізації належної ОСОБА_1 на праві власності трикімнатної квартири АДРЕСА_1 .
Зазначені прилюдні торги, як і протокол їх проведення та акт про реалізацію з прилюдних торгів арештованого нерухомого майна, визнано недійсними рішенням Апеляційного суду м. Києва від 29 травня 2014 року у справі                             № 759/13280/13-ц за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві, приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» (далі - ПП «СП «Юстиція»), ОСОБА_2 , третя особа: Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» (далі - ПАТ «Креді Агріколь Банк»), про визнання прилюдних торгів недійсними, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 лютого 2015 року.
Разом з тим, постановою Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 лютого 2015 року, рішення Апеляційного суду м. Києва від 29 травня 2014 року та рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 січня               2014 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
У подальшому, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21 квітня 2017 року у справі № 759/13280/13-ц позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві, ПП «СП «Юстиція», ОСОБА_2 , третя особа: ПАТ «Креді Агріколь Банк», про визнання недійсними прилюдних торгів, протоколу проведення прилюдних торгів та акта про реалізацію з торгів нерухомого майна задоволено.
Проте рішенням Апеляційного суду м. Києва від 16 листопада 2017 року, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 18 квітня 2018 року, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 квітня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до відділу державної виконавчої служби Святошинського РУЮ у м. Києві,                        ПП «СП «Юстиція», ОСОБА_2 , третя особа: ПАТ «Креді Агріколь Банк», про визнання недійсними прилюдних торгів, протоколу проведення прилюдних торгів та акта про реалізацію з торгів нерухомого майна, відмовлено. 
Встановлені рішенням Апеляційного суду м. Києва від 16 листопада 2017 року обставини щодо припинення права власності ОСОБА_1 на спірну квартиру у встановленому законом порядку внаслідок продажу даного нерухомого майна на прилюдних торгах є нововиявленими та такими, що спростовують факти, покладені в основу рішення Святошинського районного суду м. Києва від                        02 вересня 2019 року.
Короткий зміст судових рішень 
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2018 року заяву ОСОБА_2 про перегляд рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02 вересня 2015 року задоволено, рішення Святошинського районного суду                      м. Києва від 02 вересня 2015 року у цивільній справі № 759/5614/15 за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Волохи В.Л., ОСОБА_2 , третя особа: ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві про визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру та зобов`язання вчинити дії, скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 16 листопада 2017 року, яке набрало законної сили, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 квітня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві, ПП «СП «Юстиція», ОСОБА_2 , третя особа: ПАТ «Креді Агріколь Банк» про визнання недійсними прилюдних торгів, протоколу проведення прилюдних торгів та акта про реалізацію з торгів нерухомого майна відмовлено, що було підставою про задоволення позовних вимог згідно із рішенням Апеляційного суду м. Києва від 03 грудня 2015 року, а тому такі підстави є нововиявленими. Заявник на даний час є власником квартири, його право власності, відповідно до закону, вважається набутим правомірно, а тому рішення Святошинського районного суду м. Києва від  02 вересня 2015 року по цивільній справі № 759/5614/15 за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Волоха В.Л., ОСОБА_2 , третя особа: ВДВС Святошинського районного управління юстиції у м. Києві про визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру та зобов`язання вчинити дію підлягає скасуванню, а у задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити. 
Твердження позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішення суду, не заслуговують на увагу, оскільки не ґрунтуються на нормах законодавства України та такими, що порушують набуте право власності ОСОБА_2 на спірну квартиру у законний спосіб.
Постанову Київського апеляційного суду від 04 вересня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від               17 жовтня 2018 року залишено без задоволення, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02 вересня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Волохи В. Л., ОСОБА_2 , третя особа: ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві про визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру та зобов`язання вчинити дію залишено без змін.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що, встановивши, що рішення Апеляційного суду м. Києва від 29 травня 2014 року, яке стало підставою для ухвалення рішення суду першої інстанції від 02 вересня 2015 року, скасовано, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, скасування рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02 вересня 2015 року та відмову у позові.
Посилання апелянта на ті обставини, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є безпідставними, оскільки предметом розгляду даної справи є визнання права власності на квартиру та зобов`язання вчинити дії, а не примусове стягнення на предмет іпотеки.
Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом строків розгляду заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставини не свідчать про наявність підстав для скасування та (або) зміни судового рішення.
Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності, спростовуються матеріалами справи, адже ОСОБА_1 неодноразово повідомлялась про час та місце розгляду справи, надала до суду відповідні письмові пояснення по справі, проте у судові засідання по справі жодного разу не з`явилася.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
02 жовтня 2019 року ОСОБА_1 подано до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 вересня 2019 року, в якій вона просила скасувати оскаржувані судові рішенні та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02 вересня 2015 року у зв`язку з нововиявленими обставинами. 
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року відкрите касаційне провадження за касаційною скаргою.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що суди належним чином не мотивували оскаржувані судові рішення. 
Суд першої інстанції постановив за результатами розгляду заяви не рішення, а ухвалу.
Апеляційний суд неправомірно повернув справу до суду першої інстанції для усунення недоліків. 
Суд першої інстанції при вирішенні питання про розгляд справи у спрощеному провадженні не дотримався  статті 277 ЦПК України та не повідомив сторони про прийняте рішення, порушивши право скаржника на подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Оскаржуваними судовими рішеннями порушені права тих осіб, які не були залучені до участі у справі, а саме, членів сім`ї власника, які спільно з ним проживають у спірній квартирі. Дане питання суди не з`ясовували та не залучали членів сім`ї власника квартири, до участі у справі, хоча справа стосується їх права на проживання в спірній квартирі.
Апеляційний суд неправомірно не застосував Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів, в іноземній валюті», помилково вважаючи, що справа стосується визнання права власності на квартиру, а не примусового звернення стягнення на предмет іпотеки. Проте спірна квартира була реалізована як предмет іпотеки, тому положення зазначеного Закону мали бути застосовані судом. Всупереч цьому, скаржник була позбавлена права власності на квартиру, що стало передумовою примусового стягнення з неї предмета іпотеки та виселення, що заборонено Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, а саме, статтею 1 Першого протоколу до зазначеної Конвенції. 
Спірна квартира придбана при реалізації предмета іпотеки державним виконавцем. Державний виконавець повинен був зазначити про обтяження квартири у вигляді проживання у ній її власника разом з членами сім`ї, серед яких є неповнолітня дитина.
Банк при наданні згоди на реалізацію предмета іпотеки мав виконати вимоги частини другої статті 109 Житлового кодексу Української РСР, яка містила заборону виселення боржника за кредитним договором без надання іншого жилого приміщення. 
Новий власник може частково поновити свої права шляхом звернення за відшкодуванням шкоди до продавця. Який не повідомив їх про наявні обтяження щодо квартири, чи до банка з вимогою виконати обов`язок із забезпечення осіб, які підлягають виселенню, іншим житлом і відшкодування збитків. Отже, неволодіючий власник має інші способи захисту свого права. 
Суди повинні були застосувати правовий висновок Верховного Суду України, висловлений у постановах від 22 червня 2016 року у справі № 6-197цс16 і від                21 грудня 2016 року у справі № 6-1731цс16, а також правову позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену у постанові від 31 жовтня 2018 року, в справі № 753/12729/15-ц щодо виселення колишнього власника з квартири, яка була придбана на прилюдних торгах. 
Позиції інших учасників 
У листопаді 2019 року ОСОБА_2 через представника ОСОБА_4 засобами поштового зв`язку надіслав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просив відмовити в задоволенні касаційної скарги та залишити без змін оскаржувані судові рішення. 
Відзив мотивований тим, що доводи касаційної скарги спростовуються матеріалами справи. Право скаржника на апеляційне оскарження не було порушено. 
Повернення апеляційним судом справи до суду першої інстанції для усунення недоліків не є порушенням принципів змагальності та об`єктивності. 
Суд апеляційної інстанції правомірно розглянув справу у спрощеному провадженні, що відповідало частині сьомій статті 277 ЦПК України. 
Доводи про те, що справа стосується прав інших осіб. Які мали право на проживання у спірній квартирі, є безпідставними, оскільки у цій справі предметом судового розгляду є визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру. 
Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів, в іноземній валюті» не підлягав застосуванню, оскільки квартира реалізована у виконавчому провадженні під час стягнення заборгованості.
Суди першої і апеляційної інстанції правильно з`ясували фактичні обставини справи.
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Згідно з пунктом 2 Прикінцевих і перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Перевіривши доводи касаційної скарги і матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення. 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
Нововиявленими є лише такі обставини, які: входять до предмета доказування       у відповідній справі, обґрунтовують вимоги або заперечення сторін, можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені     в основу такого рішення; не були встановлені судом, який ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд зазначеного рішення, та стали відомими тільки після його ухвалення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року        у справі № 127/10129/17, провадження № 14-549 зц 18).
Судами попередніх інстанцій правильно встановлено наявність підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, а саме, скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягало перегляду.
Так, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 02 вересня 2015 року, ухваленим у справі № 759/5614/15-ц за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Волохи В.Л., ОСОБА_2 , третя особа: ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру та зобов`язання вчинити дію, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено; визнано недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , видане на ім`я   ОСОБА_2 , яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 669, засвідчене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Волохою В.Л. від 25 вересня 2013 року; зобов`язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Волоху В.Л. скасувати свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 видане на ім`я ОСОБА_2 , яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 669.
Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 03 грудня 2015 року частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2 та скасовано рішення Святошинського районного                 м. Києва від 02 вересня 2015 року у частині зобов`язання приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Волоха В.Л. скасувати свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , видане на ім`я ОСОБА_2 , яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 669 та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні цієї вимоги відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 у частині визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і Апеляційний суд м. Києва, виходив з того, що передумови, які були підставою для набуття ОСОБА_2 права власності на квартиру АДРЕСА_1 , скасовані рішенням Апеляційного суду м. Києва від 29 травня 2014 року по справі № 759/13280/13-ц за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві, ПП «СП «Юстиція», ОСОБА_2 , третя особа: ПАТ «Креді Агріколь Банк», про визнання прилюдних торгів недійсними, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 лютого 2015 року.
Разом з тим, постановою Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 лютого 2015 року, рішення Апеляційного суду м. Києва від 29 травня 2014 року та рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 січня                 2014 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
У подальшому, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21 квітня 2017 року, ухваленим по справі № 759/13280/13-ц, позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві, ПП «СП «Юстиція»,                ОСОБА_2 , третя особа: ПАТ «Креді Агріколь Банк», про визнання недійсними прилюдних торгів, протоколу проведення прилюдних торгів та акта про реалізацію з торгів нерухомого майна задоволено; визнано недійсними прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) - трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , результати яких оформлені протоколом проведення прилюдних торгів № 1-К-233-СВ-і від 14 серпня 2013 року, затвердженого заступником директора ПП «СП «Юстиція» Кривенком О.А. та актом старшого державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві                 Святецьким Д.В. про реалізацію арештованого нерухомого майна (предмету іпотеки) від 27 серпня 2013 року, затвердженого начальником ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Святецьким Д.В. про реалізацію арештованого нерухомого майна (предмету іпотеки) від 27 березня 2013 року, затвердженого начальником ВДВС Святошинського РУЮ м. Києва Василевським А.М; визнано недійсним протокол від 14 серпня 2013 року №1-К-233-СВ-і про проведення прилюдних торгів з продажу арештованого нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , - квартири АДРЕСА_1 , затвердженого заступником директора                   ПП «СП «Юстиція»  Кривенком O.A. ; визнано недійсним акт старшого державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Святецького Д.В. про реалізацію з прилюдних торгів арештованого нерухомого майна (предмету іпотеки) - квартири   АДРЕСА_1 від 27 серпня 2013 року, затвердженого начальником  ВДВС Святошинського РУЮ м. Києва Василевським А.М.
Проте рішенням Апеляційного суду м. Києва від 16 листопада 2017 року, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 18 квітня 2018 року, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 квітня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві, ПП «СП «Юстиція», ОСОБА_2 , третя особа: ПАТ «Креді Агріколь Банк», про визнання недійсними прилюдних торгів, протоколу проведення прилюдних торгів та акта про реалізацію з торгів нерухомого майна, відмовлено.
З огляду на те, що у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання недійсними прилюдних торгів, протоколу проведення прилюдних торгів та акта про реалізацію з торгів нерухомого майна, відмовлено, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку по наявність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про скасування у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Волохи В. Л., ОСОБА_2 , третя особа - ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві, у частині вимог про визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру та прийняття нового рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Волохи В. Л., ОСОБА_2 , третя особа: ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві про визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру та зобов`язання вчинити дію.
За відсутності підстав для недійсності проведених торгів, що було встановлено судом в рішенні по іншій судовій справі, що має преюдиційне значення при вирішенні цієї справи (частина четверта статті 82 ЦПК України), були відсутні правові підстави визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру, виданого за результатами таких торгів.
Доводи касаційної скарги про те, що судами не застосовано Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів, в іноземній валюті», не залучені всі особи, які мали право користуватися спірною квартирою, а також не з`ясовані правові підстави для їх виселення із зазначеної квартири, є необґрунтованими, оскільки з`ясування питань правомірності проведення торгів, а також встановлення кола осіб, які мали право на проживання у спірній квартирі, і наявності правових підстав для їх виселення, виходило за межі предмету спору, який стосувався правомірності оформлення нотаріусом оспорюваного позивачем свідоцтва про право власності на квартиру. З огляду на це, наведені скаржником правові позиції Верховного Суду України та Верховного Суду не стосуються вирішення цієї справи.
Крім того, Закон України від 03 червня 2014 року № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів, в іноземній валюті» набрав чинності 07 червня 2014 року.
Відповідно до встановлених у цій справі обставин судами попередніх інстанцій, торги з реалізації спірної квартири були проведені 14 серпня 2013 року                            ПП «СП «Юстиція». 15 вересня 2013 року, на основі акту ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві про проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Волохою В.Л. видано свідоцтво про державну реєстрацію квартири  АДРЕСА_1 . Отже, зазначені обставини мали місце до набрання чинності Законом України від 03 червня 2014 року № 1304-VII«Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів, в іноземній валюті».
Доводи касаційної скарги про неналежне мотивування судами попередніх інстанцій оскаржуваних судових рішень спростовуються змістом цих судових рішень, що містять належним чином викладені мотиви їх прийняття.  
Аргументи щодо виду судового рішення, який мав постановити суд, задовольняючи заяву про перегляд рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами, не свідчать про незаконність відповідного судового рішення суду першої інстанції. У ЦПК України врегульована процедура виправлення описок у судовому рішення (стаття 269).
Посилання позивача на те, що апеляційний суд неправомірно направив справу до суду першої інстанції для виправлення недоліків не свідчить про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення (частина друга статті 412 ЦПК України). Посилання скаржника на зазначену процесуальну дію суду апеляційної інстанції не свідчить про те, що оскаржувана постанова суду є незаконною. 
Доводи касаційної скарги про порушення судом першої інстанції порядку вирішення питання про розгляд справи у спрощеному порядку суперечать нормам цивільного процесуального права.
Згідно із частиною другою статті 429 ЦПК України справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
Відповідно до частини сьомої статті 277 ЦПК України частини друга - шоста цієї статті не застосовуються, якщо відповідно до цього Кодексу справа підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного провадження.
Розгляд і вирішення судом першої інстанції заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами відповідає зазначеним нормам.  
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про незаконність оскаржуваних судових рішень, у зв`язку з цим, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.
Щодо судових витрат
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, у чому числі судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 141, 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 вересня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:	В. М. Ігнатенко   В. С. Жданова   	
 	В. О. Кузнєцов