33/804/594/20 
                                                                                263/10894/20

Категорія: ст. 185-3 ч.1 КУпАП                                                                

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

18 грудня 2020 року        Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Преснякова А.А.
за участі секретаря судового засідання                                                     Полієвиць Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.185-3 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого помічником машиніста у ПРАТ ММК ім. Ілліча,  зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , та

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Донецького апеляційного суду знаходиться справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21.10.2020 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення на користь держави у вигляді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170 грн.
           14 грудня 2020 року у період з 09.25 по 09.41 год. під час судового засідання при розгляді вище зазначеної апеляційної скарги, особа яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , порушував порядок під час проведення судового засідання, тобто вчиняв дії, які свідчать про явну зневагу до суду та встановлених у суді правил, що виразилось у непідкоренні розпорядженням головуючого судді, відсутності реакції на зауваження головуючого судді, а саме відмовлявся вставати при дачі пояснень, розмовляв без дозволу головуючого судді, ставив запитання головуючому судді, перешкоджав головуючому судді вести судове засідання, після зауваження головуючого судді та попередження про відповідальність за неповагу до суду, продовжив порушувати порядок у залі судового засідання.  
            При розгляді вказаної справи 14.12.2020 року ОСОБА_1 заявив клопотання про перенесення розгляду справи, оскільки він перебуває на лікарняному у зв`язку з травмою попереку (а/с 35-36), вказане клопотання було задоволено, розгляд справи відкладено на 18.12.2020 о 09.00.
          ОСОБА_1 , будучи повідомленим про місце, день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надавши заяву про перенесення судового засідання, у зв`язку з травмою попереку та необхідністю бути на прийомі у лікаря о 10.40. При цьому надано копію листка непрацездатності, за яким ОСОБА_1 буз звільнений від роботи з 08.12.2020 року по 17.12.2020 року, 18.12.2020 стати до роботи.
          Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
           Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
          Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.
          Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст.6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.
          Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
          З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.
          Отже, обставини неявки у судові засідання  ОСОБА_1 , якому було повідомлено про місце та час судового розгляду, дають підстави стверджувати про неналежне здійснення ним своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків.
          За зазначених обставин, суд вважає, що ОСОБА_1 , будучи своєчасно та належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, не з`явився у судове засідання, подав заяву про перенесення судового засідання, не підтвердивши наявності поважних причин неявки у судове засідання, що дає підстави для висновку про зловживання ним наданими йому правами.
           Враховуючи наведене, справа розглядається за відсутності ОСОБА_1 , оскільки положення ст. 268 КУпАП не передбачають обов`язкову присутність особи, стосовно якої розглядається справа за ст. 185-3 КУпАП,  тоді як від відповідно до вимог статті 277 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 185-3 КУпАП розглядаються протягом доби.
Стаття 129 Конституції України встановлює, що за неповагу до суду чи судді винні особи притягаються до юридичної відповідальності.
Статтею 50 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» закріплено, що прояв неповаги до суду чи судді з боку осіб, які є учасниками процесу або присутні в судовому засіданні, має наслідком відповідальність, установлену законом.
            Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, на справи про адміністративні правопорушення поширюються гарантії статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
            Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11.10.2011 №10-рп/2011(2) зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». У цьому ж рішенні КСУ поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності, а тому з метою додержання принципу законності в необхідних випадках необхідно застосовувати принцип аналогії закону найбільш близького до адміністративно-деліктної галузі права - кримінального процесуального законодавства. 
           Застосовуючи аналогію права, слід зазначити що ст.329 КПК України визначено обов`язки присутніх у залі судового засідання, а саме особи, присутні у залі судового засідання, при вході до нього суду та при виході суду повинні встати. Сторони кримінального провадження допитують свідків та заявляють клопотання, подають заперечення стоячи і лише після надання їм слова головуючим у судовому засіданні. Свідки, експерти, спеціалісти дають показання, стоячи на місці, призначеному для свідків. Особи, присутні в залі, заслуховують вирок суду стоячи. Відхилення від цих правил допускається з дозволу головуючого в судовому засіданні.
   Сторони та учасники кримінального провадження, а також інші особи, присутні в залі судового засідання, зобов`язані додержуватися порядку в судовому засіданні і беззаперечно підкорятися відповідним розпорядженням головуючого у судовому засіданні.  Сторони та учасники кримінального провадження звертаються до суду "Ваша честь" або "Шановний суд".
    Відповідно до вимог ч.4 ст.330 КПК України за неповагу до суду винні особи притягуються до відповідальності, встановленої законом. Питання про притягнення особи до відповідальності за прояв неповаги до суду вирішується судом негайно після вчинення порушення, для чого в судовому засіданні оголошується перерва.
Згідно ч. 1 ст. 185-3 КУпАП неповага до суду, що виразилась у злісному ухиленні від явки в суд свідка, потерпілого, позивача, відповідача або в непідкоренні зазначених осіб та інших громадян розпорядженню головуючого чи в порушенні порядку під час судового засідання, а так само вчинення будь-ким дій, які свідчать про явну зневагу до суду або встановлених у суді правил тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За приписами статті 221-1 КУпАП місцеві господарські та адміністративні суди, апеляційні суди та Верховний Суд розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу. Справа розглядається суддею-доповідачем зі складу суду, що розглядає справу, під час розгляду якої вчинено правопорушення, передбачене статтею 185-3 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З переглянутого запису судового засідання від 14.12.2020 року вбачається, що під час судового засідання при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21.10.2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 статті 173-2 КУпАП, ОСОБА_1 відмовлявся вставати при дачі пояснень, заявлені ним клопотань, розмовляв без дозволу головуючого судді, ставив запитання головуючому судді, перешкоджав головуючому судді вести судове засідання, після зауваження головуючого судді та попередження про відповідальність за неповагу до суду, продовжив порушувати порядок у залі судового засідання, що свідчить про явну зневагу до суду. Як наслідок головуючим у справі було оголошено перерву для вирішення питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 185-3 КУпАП.
На підставі наведеного суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-3 КУпАП, а його вина в скоєнні даного адміністративного правопорушення підтверджується, зокрема технічним записом судового засідання справи №33/804/594/20.
Вирішуючи питання про розмір стягнення, передбачений санкцією ч. 1ст. 185-3 КУпАП, суд враховує дані про особу ОСОБА_1 та ступінь його вини, зважаючи на неодноразові порушення поведінки в судовому засіданні, не реагуючи на неодноразові вимоги головуючого судді дотримуватись порядку у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що ступінь вчиненого відповідає розміру адміністративного стягнення 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) грн.00 коп. 
Крім того, на виконання положень ст. 40-1 КУпАП, яка передбачає, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, ст. 283 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 420,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 33, 40-1, 185-3, 283, 284 КУпАП,

                                   П О С Т А Н О В И Л А:

Визнати винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.185-3 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень (отримувач: Бахмутське УК/БахмутськаОТГ/21081100, розрахунковий рахунок UA438999980313000106000005584, код ЄДРПОУ – 37868870, банк одержувач: Казначейство України (ЕАП)).

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420,40 грн. на користь держави ( отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) – 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача - UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету - 22030106).

Штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу.

У разі примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення органу державної виконавчої служби стягнути з ОСОБА_1   подвійний розмір штрафу в сумі 2040 гривень.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня прийняття постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Верховного Суду через Донецький апеляційний суд. 

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці з дня її винесення.

              Суддя