УХВАЛА

25 листопада 2020 року 
м. Київ
справа № 640/20155/18
адміністративне провадження № К/9901/21051/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Васильєвої І.А.,
суддів: Гончарової І.А.,  Юрченко В.П., 
перевіривши матеріали касаційної скарги Офісу великих платників податків ДПС на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.04.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 у справі №640/20155/18 за позовом Публічного акціонерного товариства «Київхліб» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:
20.08.2020 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Офісу великих платників податків ДПС на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.04.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 у справі №640/20155/18 за позовом Публічного акціонерного товариства «Київхліб» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Ухвалою Верховного Суду від 09.09.2020 касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС залишено без руху, зобов`язано скаржника привести подану касаційну скаргу у відповідність до вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України з посиланням на підстави, визначені частиною 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. Для усунення зазначених недоліків скаржнику встановлено десятиденний строк з дня отримання копії ухвали про залишення касаційної скарги без руху.
Копію вказаної ухвали скаржником отримано 16.11.2020.
24.11.2020 Офісом великих платників податків ДПС безпосередньо до Верховного Суду подано заяву про усунення недоліків касаційної скарги та нову редакцію касаційної скарги у справі №640/20155/18.
З урахуванням пункту 1 частини 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, скаржником вказано про неврахування судами попередніх інстанцій висновків про застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 31.01.2020 у справі №520/10953/18, від 24.01.2018 у справі №2а-19379/11/2670, від 17.03.2020 у справі №820/5934/15. При цьому судами при вирішенні справи №640/20155/18 невірно було застосовано пункт 198.6 статті 198 Податкового кодексу України.
Колегія суддів Верховного Суду зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними. Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи. 
Посилаючись на правові висновки Верховного Суду, податковим органом не доведено наявність в межах розгляду даної справи обставин, які б свідчили про подібність правовідносин у справі №640/20155/18 та у вищенаведеній практиці Верховного Суду. 
Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні від 03.04.2019, яке залишене без змін постановою суду апеляційної інстанції від 19.11.2019, врахував, зокрема, правовий висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 24.04.2018 року №2а/0370/205/12, згідно з яким сам по собі факт порушення кримінальної справи щодо посадових осіб контрагента позивача не може слугувати належним доказом фіктивності розглядуваних господарських операцій та не тягне за собою правових наслідків для позивача. При цьому скаржником не доведено, в чому полягає неправильність застосування судом апеляційної інстанції такої правової позиції.
Податковим органом не обґрунтовано, у чому полягає неправильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, зокрема пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України.
Обґрунтування касаційної скарги у новій редакції містить викладення фактичних обставин справи, цитування акту перевірки та норм податкового законодавства, тобто доводи скаржника зводяться до переоцінки доказів, оцінка яким була надана судами попередніх інстанцій під час розгляду справи. 
З врахуванням меж перегляду судом касаційної інстанції, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції не має права вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Колегія суддів зауважує, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених Кодексом адміністративного судочинства України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
З урахуванням положень статей 328, 330 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Відповідно до частини 2 статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330  цього Кодексу, застосовуються положення  статті 169  цього Кодексу.
Згідно положень пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. 
Враховуючи викладене, та в зв`язку з невиконанням вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху, касаційна скарга підлягає поверненню.
Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 169, 328, 332, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.04.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 у справі №640/20155/18 повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не може бути оскаржена.

Судді 	 І.А. Васильєва  	
          	 І.А. Гончарова   В.П. Юрченко