ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року	Львів	Справа № 380/3140/20 пров. № А/857/8334/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді:                                        Глушка І.В.,
суддів:                                                             Довгої О.І., Запотічного І.І., 
за участю секретаря судового засідання:    Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року, ухвалене суддею Брильовським Р.М. у м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін, у справі №380/3140/20 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

                                                       ВСТАНОВИВ:

24 квітня 2020 року позивач – фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача – Головного управління ДПС у Львівській області, у якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомленя рішення від 23 березня 2020 року №0003150508.
В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що ним не було допущено порушення вимог статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» - реалізації алкогольних напоїв без наявності ліцензії, оскільки реалізація підакцизного товару була здійснена 07.10.2018 - в останній день дії відповідної ліцензії.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги податковий орган зазначає, що згідно з положеннями статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами видаються терміном на один рік, а в силу положень статті 254 Цивільного кодексу України строк, визначений роками, спливає у відповідний місяць та число останнього року строку, що свідчить про те, що суб`єкт господарювання має право здійснювати торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами до дати, зазначеної у відповідній ліцензії, при цьому, останнім днем торгівлі буде дата, що передує даті, зазначеній у такій ліцензії, тобто 06.10.2019, а тому, на думку скаржника, застосування до позивача фінансових санкцій є правомірним.
Заслухавши суддю-доповідача, позивача та представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.
Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 03.03.2020 на підставі наказу про проведення фактичної перевірки №1631 від 02.03.2020 та направлень на перевірку № 2741 та № 2742 Головним управлінням ДПС у Львівській області проведено фактичну перевірку у павільйоні ФОП ОСОБА_1 , що розташований за адресою: Львівська область, Бродівський район, с.Накваша, з питань дотримання суб`єктом господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання готівки, наявності торгових патентів і ліцензій.
Перевіркою встановлено порушення позивачем ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", про що складено акт №0506/13/14/РРО/ НОМЕР_1 від 03.03.2020. 
23.03.2020 на підставі зазначеного акта Головним управлінням ДПС у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 0003150508, яким за порушення ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" на підставі пп.54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, абз. 5 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 17000 грн.
Позивач, вважаючи податкове повідомлення-рішення Головного управлінням ДПС у Львівській області № 0003150508 від 23.03.2020 протиправним, звернувся до суду з вимогою про його скасування.
Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.
За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» ліцензія - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.
Згідно з частиною 20 статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.
Також цією статтею встановлено, що ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в податковому органі, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво).
Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.
У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).
З аналізу наведених норм  слідує, що суб`єкт господарювання, маючи на меті здійснювати роздрібну торгівлю певними видами алкогольних виробів, зобов`язаний отримати відповідні ліцензії, які оформлені на відповідних бланках із зазначенням у них зокрема відомостей про строк її дії.
Абзацом 5 частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва й обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР регламентовано, що у разі роздрібної торгівлі тютюновими виробами без наявності ліцензії до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірі 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.
В обгрунтування правомірності застосування до позивача фінансових санкцій оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, контролюючий орган в апеляційній скарзі вказує на те, що позивач 07.10.2020 здійснив реалізацію алкогольного напою після закінчення дії ліцензії.
Тобто, визначальним фактором для правильного вирішення даної справи є встановлення строку дії вказаної ліцензії, отриманою позивачем.
Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішень суб`єкта владних повноважень щодо відповідності критеріям правомірності, визначених ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).
Судом встановлено, що 19.01.2001 ОСОБА_1 видано свідоцтво серії В00 про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: 80654, Львівська область, Бродівський район, с. Накваша.
Фактичною підставою для застосування до позивача фінансових санкцій на підставі абзацу 5 частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва й обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 №  481/95-ВР (в сумі 17000,00 грн) слугували зафіксовані в акті перевірки обставини щодо реалізації о 17 год. 50 хв 07.10.2019 в торговому павільйоні позивача 10 пляшок пива «Львівського світлого» ємністю 0,5 л за ціною 16 грн за пляшку на загальну суму 160 грн (згідно фіскального чеку № 2750 07.10.2019) без наявності відповідної ліцензії.
Разом з тим, згідно з наведеними положеннями Закону №481/95-ВР ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями видається повноважним органом строком дії – один рік із зазначенням серед іншого на її лицевому боці терміну дії ліцензії.
Позивач отримав ліцензію №13140308201801014 на роздрібну торгівлю алкогольними напоями на місце торгівлі у павільйоні, що розташований за адресою: Львівська область, Бродівський район, с. Накваша з терміном дії “з 07 жовтня 2018 року до 07 жовтня 2019 року” .
Отже термін дії даної ліцензії був особисто встановлений повноважним органом шляхом визначення конкретного календарного дня її початку та закінчення. При цьому, дата закінчення поєднана з прийменником «до», у зв`язку з чим така прийменникова конструкція в українській мові прямо вказує на зазначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь.
Крім того, згідно із частиною першою статті 3 Європейської конвенції про обчислення строків від 16.05.1972 строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках починаються опівночі dies a quo і спливають опівночі dies ad quem.
За змістом статті 2 цієї Конвенції термін «dies a quo» означає день, з якого починається відлік строку, а термін «dies ad quem» означає день, у який цей строк спливає.
Відповідно до частини другої статті 4 Конвенції якщо строк обчислено у місяцях або роках, день dies ad quem є днем останнього місяця чи останнього року, дата якого відповідає dies a quo, або у разі відсутності відповідної дати - останнім днем останнього місяця.
З урахуванням наведеного граматичного аналізу вжиття в ліцензії її кінцевої дати дії «до 07 жовтня 2019 року» та положень Конвенції, висновок контролюючого органу щодо допущення позивачем порушень вимог Закону №481/95-ВР під час здійснення роздрібного продажу алкогольними напоями в останній день чинності ліцензій - 07 жовтня 2019 року - є протиправним.
Слід також зазначити, що по закінченні строку дії наведеної ліцензії позивач отримав нову ліцензію № 13140308201906237, де податковий орган самостійно визначив строк її дії “з 08 жовтня 2019 року до 08 жовтня 2020 року”.
Таким чином, зазначена у ліцензії кінцева дата (07.10.2019) входить до ліцензійного терміну, а тому доводи скаржника про порушення позивачем вимоги статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального » є безпідставними та необгрунтованими.
Аналогічні висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 22 січня 2019 року (справа №803/926/17) та від 07 лютого 2019 року (справа №803/630/17), а відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України суди зобов`язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду.
Аналізуючи наведені правові норми та обставини справи, колегія суддів поргоджується із висновком суду першої інстанції про неправомірність застосування Головним управлінням ДПС у Львівській області до позивача штрафних санкцій оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням від 23 березня 2020 року №0003150508, що має наслідком задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 про скасування рішення суд`єкта владних повноважень.
Аналізуючи наведені правові норми та обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.
Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.
Керуючись статтями 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, –

                                                       ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року у справі №380/3140/20 – без змін.  
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	І. В. Глушко 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	І. І. Запотічний  	
Постанова складена в повному обсязі 15.10.2020.