ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
01010,  м. Київ,  вул. Московська, 8, корп. 30. тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6apladm.ki.court.gov.ua

Головуючий суддя у першій інстанції: Шевченко Н.М.                                                                                                       суддя-доповідач: Епель О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 жовтня 2020 року                                                                                     Справа № 640/9417/19

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді:            Епель О.В., 
суддів:                                   Степанюка А.Г., Шурка О.І., 
за участю секретаря           Лісник Т.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу приватного підприємства «Ремводпласт Плюс» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 травня 2020 року у справі 

за позовом           приватне підприємство «Ремводпласт Плюс»

до                     Головного управління Державної податкової служби у м. Києві,

про                     визнання протиправним та скасування 
податкового повідомлення-рішення, 

В С Т А Н О В И В :

          Історія справи.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Ремводпласт Плюс» (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від №  0199921207 від 07.03.2019.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 травня 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що податкові накладні № 2 від 05.01.2017, № 8 від 10.05.2018, № 4 від 12.09.2018, які зареєстровані з порушенням строків та увійшли до складу акту перевірки в частині виявлених порушень, складені на постачання послуг платникам податку на додану вартість, та не стосуються жодного із необхідних критеріїв для звільнення від понесення відповідальності за прострочення реєстрації таких накладних, а також з того, що в розділі А податкових накладних, куди вносяться узагальнюючі дані за операціями, на які складається така податкова накладна, зазначено обсяги постачання за основною ставкою (20).
Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про задоволення його позову в повному обсязі.
В обґрунтування заявлених апеляційних вимог, апелянт наполягає на тому, що податкові накладні №№ 17, 23, 33, 34, щодо яких до нього застосовано штрафні санкції, складені по операціях з постачання товарів/послуг, які звільненні від оподаткування, що відповідно до податкового законодавства виключає підстави для застосування штрафних санкцій за пропуск строку їх реєстрації в ЄРПН.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2020 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2020 витребувано додаткові докази у справі та продовжено строк судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.
Обставини справи, установлені судом першої інстанції.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, товариство з обмеженою відповідальністю «Ремводпласт Плюс» перебуває на обліку в ГУ ДПС у м. Києві та є платником ПДВ.
ГУ ДФС у м. Києві, правонаступником якого є відповідач, проведено камеральну перевірку позивача, за результатами якої складено акт №  757/26-15-12-07-20/34456142 від 07.02.2019.
У вказаному акті перевірки контролюючим органом установлено порушення позивачем граничних строків реєстрації податкових накладних в ЄРПН.
На підставі зазначеного акта перевірки від 07.02.2019 позивачу надіслано податкове повідомлення-рішення №  0199921207 від 07.03.2019, яким позивачу визначено штрафні санкції на суму 202 821,40 грн. за затримку реєстрації податкових накладних на 15 і менше календарних днів у розмірі 10 % на суму ПДВ за наступним списком:
- № 2 від 05.01.2017, зареєстровану 06.02.2017 із затримкою у 6 днів;
- № 17 від 23.10.2017, зареєстровану 18.11.2017 із затримкою у 3 дні;
- № 34 від 28.12.2018, зареєстровану 17.01.2019 із затримкою у 2 дні;
-№ 23 від 26.12.2018, зареєстровану 17.01.2019 із затримкою у 2 дні;
- № 33 від 28.12.2018, зареєстровану 18.01.2019 із затримкою у 3 дні;
- № 8 від 10.05.2018, зареєстровану 08.06.2018 із затримкою у 8 днів;
- № 4 від 12.09.2018, зареєстровану 08.10.2018 із затримкою у 8 днів.
Позивач оскаржив вказане податкове повідомлення-рішення в досудовому порядку до ДФС України.
Рішенням Державної фіскальної служби України від 21.05.2019 спірне ППР залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення.
Позивач, вважаючи податкове повідомлення-рішення № 0199921207 від 07.03.2019 протиправним, звернувся до суду з цим позовом.
Нормативно-правове обґрунтування.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України), Порядком заповнення податкової накладної, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №  1307 (далі - Порядок № 1307).
Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Пунктом 201.10 ст. 201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:
- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;
- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;
У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.
Згідно з п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог   статей 192   та   201   цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:
10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких   податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;
20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких   податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;
30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких   податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;
40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких   податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;
50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких   податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.
Пунктом 16 Порядку № 1307 визначений порядок заповнення табличної частини податкової накладної, яка складається з розділів А та Б.
До графи 8 розділу Б вносяться дані про код ставки податку на додану вартість, за якою здійснюється оподаткування операцій з постачання товарів/послуг, що постачаються.
У графі 8 зазначається код ставки: 20 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за основною ставкою; 7 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за ставкою 7 відсотків; 901 - у разі здійснення операцій з вивезення товарів за межі митної території України, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою; 902 - у разі здійснення операцій з постачання на митній території України товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою; 903 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування.
Висновки суду апеляційної інстанції.
Отже, на продавця покладено обов`язок здійснювати реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Разом з тим, системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що правовою підставою для звільнення від відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних є одночасна наявність двох обов`язкових складових: 1) податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю); 2) податкова накладна повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 816/1488/17, від 11.12.2018 у справі № 807/68/18, від 07.02.2019 у справі № 808/3250/17 та від 10.12.2019 у справі № 540/830/19.
При цьому, у податковій накладній, до якої застосовується виключення із правила про накладення штрафу за порушення строків реєстрації в ЄРПН, у графі 8 розділу Б має бути зазначений один із кодів ставки: 901, 902 або 903.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.08.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що в податкових накладних, за порушення строків реєстрації яких позивача притягнуто до відповідальності, код ставки визначений як « 20», тобто операції, що підлягають оподаткуванню за основною ставкою та в розділі А, до якого вносяться узагальнюючі дані за операціями, на які складається така податкова накладна, зазначено обсяги постачання за основною ставкою (20).
Таким чином, у даному випадку відсутня сукупність вищевказаних правових умов для звільнення позивача від відповідальності за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних.
Крім того, як було правильно встановлено судом першої інстанції, податкові накладні № 2 від 05.01.2017, № 8 від 10.05.2018, № 4 від 12.09.2018, що також, серед інших, зареєстровані позивачем з порушенням строків та увійшли до складу акту перевірки в частині виявлених порушень, складені на постачання послуг платникам ПДВ та не стосуються жодного із необхідних критеріїв для звільнення від понесення відповідальності за прострочення їх реєстрації.
Доводи апелянта про те, що податкові накладні №№ 17, 23, 33, 34, щодо яких до нього застосовано штрафні санкції, складені по операціях з постачання товарів/послуг, які звільненні від оподаткування, що на переконання апелянта, відповідно до податкового законодавства, виключає підстави для застосування штрафних санкцій за пропуск строку їх реєстрації в ЄРПН, апеляційний суд відхиляє, оскільки, як було встановлено вище, підставою для звільнення від відповідальності за прострочення реєстрації податкових накладних є сукупність відповідних правових умов, а не будь-яка з них.
Посилання апелянта на практику судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів до уваги не приймає, оскільки відповідно до ст.ст. 7, 242 КАС України вони не є джерелом права, що застосовується судом при розгляді адміністративних спорів.
Таким чином, доводи апелянта щодо протиправності спірного податкового повідомлення-рішення, колегія суддів відхиляє як безпідставні. 
Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ практику Суду як джерело права.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності податкового повідомлення-рішення від №  0199921207 від 07.03.2019 та відсутності достатніх правових підстав для його скасування.
Отже, судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Державної податкової служби у м. Києві підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 травня 2020 року - без змін.
Розподіл судових витрат.
          З огляду на результат розгляду цієї справи, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
          Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 травня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.
Судове рішення виготовлено 13 жовтня 2020 року.

Головуючий суддя          

Судді: