ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
28 жовтня 2020 року                                                                            м. Херсон
Номер справи: 662/2586/19
Номер провадження: 22-ц/819/1288/20
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,
суддів:                                          Радченка С.В.,
Семиженка Г.В.
секретар    Плохотніченко А.В.
учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідачі – Товариство з обмеженою відповідальністю «ПУСК», Приватне сільськогосподарське товариство «Ушба», Державний реєстратор прав на нерухоме майно Станісласької селищної ради Білозерського району Херсонської області Савченко К.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу представника Приватного сільськогосподарського товариства «Ушба» адвоката Колганової Юлії Михайлівни на ухвалу Новотроїцького районного суду Херсонської області від 17 липня 2020 року про забезпечення доказів, у складі судді Тимченко О.В., у справі за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Ковальчук Ірина Миколаївна до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПУСК», Приватного сільськогосподарського товариства «Ушба», Державного реєстратора прав на нерухоме майно Станісласької селищної ради Білозерського району Херсонської області Савченко К.М. про визнання Додаткової угоди до договору оренди землі та Договору оренди землі недійсними
В С Т А Н О В И В :
В грудні 2019 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Ковальчук І.М. звернувся до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Південна українська соєва компанія», приватного сільськогосподарського товариства «Ушба»,  державного  реєстратора  прав на нерухоме майно  Станіславської сільської  ради Білозерського  району Херсонської області Савченко К.М.,  про визнання додаткової угоди до договору оренди землі та договору оренди землі недійсними.
17 липня 2020 року адвокатом позивача подано заяву в порядку ст.116 ЦПК України, в якій представник просила забезпечити докази по справі шляхом витребування в ПСП «Ушба» оригіналу договору оренди землі від 01 серпня 2017 року, укладеного з ОСОБА_1 та зареєстрованого 26 вересня 2017 року стосовно земельної ділянки з кадастровим номером 6524483800:03:011:0014 та шляхом витребування у ТОВ «ПУСК» додаткової угоди від 31 липня 2017 року до договору оренди землі від 01 листопада 2006 року, зареєстрованого 01 червня 2007 року за №4АА 002190-040772700013 про його дострокове розірвання.
Ухвалою Новотроїцького районного суду Херсонської області від 17 липня 2020 року клопотання про забезпечення доказів задоволено. Витребувано у ПСП «Ушба» договір оренди землі від 01.08.2017 року, укладений з ОСОБА_1 , зареєстрований 21.09.2017 року на земельну ділянку кадастровий номер 6524483800:03:011:0014; витребувано у ТОВ «ПУСК» додаткову угоду від 31.07.2017 року до договору оренди землі від 01.11.2006 року, зареєстрованого 01.06.2007 року за №4АА 002190040772700013 про його дострокове розірвання.
З апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції звернулась представник ПСП «Ушба» адвокат Колганова Ю.М. Апеляційна скарга обґрунтована тим, суд першої інстанції не врахував положення ЦПК, якими визначено, що забезпечення доказів є виключним випадком витребування доказів, яким має реалізовуватись тільки за певних умов, визначених статтями 116-118 ЦПК України. Вказує, що клопотання представника позивача про забезпечення доказів є, фактично, клопотанням про витребування доказів, яке не містить належного обґрунтування ризиків втрати доказів. Посилаючись на те, що ухвала суду постановлена з порушенням норм цивільного процесуального права, просить її скасувати, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Ковальчук І.М., вказавши на законність постановленої ухвали суду, просила залишити її без змін. Зазначила, що відповідачі тривалий час не надають суду витребувані документи, що призводить до порушення строків розгляду справи. 
В заяві на адресу суду апеляційної інстанції адвокат Ковальчук І.М. просила справу розглянути за її відсутності.
Заслухавши доповідача, представника ПСП «Ушба» - адвоката Голошивець К.В., яка просила скаргу задовольнити, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, з наступних підстав.
З наданих суду виділених матеріалів справи вбачається, що в листопаді 2019 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Ковальчук І.М. звернувся до суду з позовом до ТОВ «ПУСК», ПрСТ «Ушба», Державного реєстратора прав на нерухоме майно Станісласької селищної ради Білозерського району Херсонської області Савченко К.М. про визнання Додаткової угоди до договору оренди землі та Договору оренди землі недійсними.
17 липня 2020 року представник позивача звернулась до суду з заявою про забезпечення доказів у справі та просила суд забезпечити докази по справі шляхом витребування в ПСП «Ушба» оригіналу договору оренди землі від 01 серпня 2017 року, укладеного з ОСОБА_1 та зареєстрованого 26 вересня 2017 року стосовно земельної ділянки з кадастровим номером 6524483800:03:011:0014 та шляхом витребування у ТОВ «ПУСК» додаткової угоди від 31 липня 2017 року до договору оренди землі від 01 листопада 2006 року, зареєстрованого 01 червня 2007 року за №4АА 002190-040772700013 про його дострокове розірвання. Вказана заява не містить обґрунтування необхідності забезпечення доказів. 
Задовольняючи заяву про забезпечення доказів шляхом їх витребування, суд першої інстанції виходив з необхідності забезпечення права особи на судовий захист та неможливості позивача самостійно отримати відповідні докази.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до частин 1-3 ст.116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.
Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.
Отже, забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів. Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення доказів може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів або засіб доказування може бути втрачений.
Згідно вимог пунктів 4, 5 частини 1 статті 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів повинні бути вказані докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні, а також обґрунтування необхідності забезпечення таких доказів.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати та зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.
Забезпечення доказів це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення, потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов, суд може вжити заходів для забезпечення доказів.
Отже, процесуальним порядком та механізмом забезпечення доказів передбачено, що суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення доказів, має з урахуванням обґрунтування необхідності забезпечення доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що зволікання з цим питанням поставить під загрозу можливість подання доказів у майбутньому (вони можуть бути знищені, пошкоджені, втратити свою доказову цінність, тощо).
Аналіз норм права, що регулюють порядок вирішення вказаного питання, дає можливість зробити висновок про те, що задовольняючи заяву про забезпечення доказів, суд має пересвідчитися в тому, що у особи, яка бере участь у справі є складнощі в отриманні документів, тобто об`єктивної неможливості одержання та подання доказового матеріалу до суду особисто, через обставини, які перешкоджають такому поданню. Ці складнощі можуть мати юридичний та фактичний характер. Складнощі юридичного характеру полягають в тому, що на заваді одержанню та поданню доказу є норма закону забороняючого характеру, яка обмежує доступ особи до потрібної доказової інформації. Фактичні складнощі в одержанні доказів мають місце, коли, незважаючи на вжиті особою заходи, потрібний їй доказ одержати не вдалося.
Крім того, основною складовою обґрунтованості заяви про витребування доказів необхідна доведеність обставин, що існують достатні підстави вважати, що такі докази будуть втрачені в подальшому.
Така позиція викладена Верховним Судом в ухвалі від 02 травня 2019 року у справі №3д/9901/2/19 при вирішенні питання про забезпечення доказів.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції формально застосував лише загальні норми статей ЦПК України, якими передбачено розгляд заяви про забезпечення доказів, та фактично не навів в ухвалі мотиви прийнятого рішення, не обґрунтував існування реальної загрози знищення чи втрати доказів, що унеможливить їх отримання в майбутньому. Розглянувши клопотання, суд не звернув уваги на те, що в поданій заяві про забезпечення доказів заявником взагалі не наводяться доводи, які свідчать не лише про неможливість отримання доказів, а й про ризик втрати чи знищення витребуваних доказів.
За положеннями ЦПК України слід відрізняти такі процесуальні дії як: забезпечення та витребування доказів (ч. 4 ст. 84 ЦПК України).
Для вирішення питання про забезпечення доказів, зокрема, і до подання позовної заяви, слід враховувати положення ст. 116 ЦПК України, а саме те, що така процесуальна дія може бути вчинена судом, якщо припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим. В інших випадках витребування доказів можливе у разі неможливості учасника самостійно надати докази, однак на іншій процесуальній стадії, а саме після відкриття провадження у справі.
Звернення до суду з відповідною заявою про забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, це не лише спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати має ґрунтуватися на об`єктивних фактах. Тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.
З огляду на наведене та, з урахуванням наданих матеріалів справи, відсутні підстави вважати, що витребувані судом договір оренди землі від 01 серпня 2017 року та додаткова угода від 31 липня 2017 року можуть бути втрачені, а відтак відсутні підстави для вжиття заходів забезпечення доказів в порядку ст.116 ч.1 ЦПК України.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, оскільки вони є юридично обґрунтованими, та таким, що підлягають частковому задоволенню. 
В апеляційній скарзі заявник просить скасувати ухвалу суду, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, однак, вказана ухвала суду не є такою, що перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині, зокрема, є порушення норм процесуального права.
Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову адвокату Ковальчук І.М., яка діє від імені ОСОБА_1 , у задоволенні заяви про забезпечення доказів.
Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, ч.4 ст. 376, ст. 382 ЦПК України, Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  представника Приватного сільськогосподарського товариства «Ушба» адвоката Колганової Юлії Михайлівни  задовольнити частково.
Ухвалу Новотроїцького районного суду Херсонської області від 17 липня 2020 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні заяви адвоката Ковальчук Ірини Миколаївни, яка діє від імені ОСОБА_1 , про забезпечення доказів відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 29 жовтня 2020 року.

Головуючий                                                                        І.В. Вейтас

Судді:                                                                          С.В. Радченко

Г.В. Семиженко