ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

05 листопада 2020 року 	м. Дніпро	справа № 215/6478/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Головко О.В. (доповідач),
                               суддів:  Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року (суддя Тулянцева І.В.) в адміністративній справі 
за позовом  ОСОБА_1   
до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
про зобов`язання вчинити певні дії, –  

в с т а н о в и в :
                              
                                 ОСОБА_1 у листопаді 2019 року звернувся до суду з позовом, в якому просив: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області  перерахувати пенсію ОСОБА_1 з 01.03.2019; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 не донараховану частку пенсії за березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень місяць 2019 року у сумі 12944,16 грн.
                              Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.
                              Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити адміністративний позов у повному обсязі. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.
                              Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
                              Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003.
                              Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 30 вересня 2019 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою, в якій просив перерахувати йому пенсію за березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень 2019 року.
Листом від 11.10.2019 за вих. № 7368/Т-09 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надано відповідь, в якій зазначено, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII передбачено, що пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 1 жовтня 2017 року, перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки (3764,40 грн.) із застосуванням   величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, тобто з 01.10.2017 для обчислення розміру пенсії коефіцієнт 1,35 до коефіцієнту страхового стажу не застосовується.
Вважаючи протиправними такі дії відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом.
          Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає, що частиною 4-3  Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV  визначено, що пенсії, призначені відповідно до цього  Закону  до набрання чинності  Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 01.10.2017 перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.
Відповідно до п. 4-4  Прикінцевих положень Закону №1058-ІV  з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%.
ОСОБА_1 пенсію призначено відповідно до положень  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  до набрання чинності  Законом № 2148-VIII, у зв`язку з чим остання підлягала перерахунку з 01.10.2017 з урахуванням пункту 4-3    Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  та застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.
Суд звертає увагу, що при зменшенні величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1% одночасно було підвищено розмір середньої заробітної плати, який використовується при обчисленні пенсій. З 01.10.2017 перерахунок раніше призначених пенсій здійснено із використанням показника середньої заробітної плати на рівні 3764,40 грн.
З огляду на вищенаведене суд доходить висновку, що під час перерахунку пенсії з 01.10.2017 з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% відповідач діяв правомірно.
Вказані висновки узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у адміністративній справі № 822/3781/17.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому суд апеляційної інстанції погоджується з тим, що підстави для задоволення позовної заяви відсутні. 
Разом з тим під час розгляду апеляційної скарги та перевірки правильності застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів встановила, що висновки суду першої інстанції ґрунтується, у тому числі, на доводах відповідача, викладених у відзиві на адміністративний позов, який міститься в матеріалах справи та зареєстрований канцелярією суду 09 січня 2020 року за вх. № 1446/20. 
Встановлені обставини дають можливість дійти беззаперечного висновку, що судом першої інстанції не було ухвалено рішення 08 січня 2020 року. 
При цьому суд першої інстанції не забезпечив реалізацію позивачем права, визначеного статтею 163 КАС України, не направив відзив на позовною заяву на адресу останнього, що позбавило позивача можливості ознайомитися зі змістом відзиву та подати, в разі необхідності, відповідь на відзив. 
Враховуючи сукупність викладених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

          Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, –

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року в адміністративній справі № 215/6478/19 скасувати.
Адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Постанова суду набирає законної сили з 05 листопада 2020 року та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Повна постанова складена 05 листопада 2020 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров