Справа № 166/837/20  Провадження №33/802/654/20 	Головуючий у 1 інстанції:Лях В. І. 	
Категорія:ч. 1 ст. 130, ст. 185 КУпАП. 	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2020 року                                                                 місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ратнівського районного суду Волинської області від 20 серпня 2020 року щодо нього,
В С Т А Н О В И В:
Цією постановою судді  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.185 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420,40 грн. судового збору.
Оскаржуваною постановою судді ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 22 червня 2020 року о 23 год 15 хв, на вул. Зеленій в смт Ратне Волинської області, керував автомобілем «ВАЗ 2108», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Він же, 22 червня 2020 року о 23 год 20 хв, на вул. Зеленій в смт Ратне Волинської області, вчинив злісну непокору законному розпорядженню поліцейського, а саме: категорично відмовився пред`явити посвідчення водія відповідної категорії на керування транспортним засобом та реєстраційних документів, категорично відмовився пройти в службовий автомобіль для проведення освідування на факт вживання алкоголю та складання постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, намагався втекти, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП..
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову судді незаконною. Посилається на те, що суд першої інстанції формально підійшов до розгляду справи та в обґрунтування його винуватості у вчиненні адміністративних правопорушень, в судовому рішенні лише перерахував докази, які наявні в матеріалах справи, при цьому не надав їм належної правової оцінки на предмет належності та допустимості. Вказує, що вирішуючи питання про накладення на нього адміністративного стягнення, суддя не врахував положення ст.36 КУпАП, згідно яких, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. Враховуючи, що санкція ст.185 КУпАП передбачає більш серйозний вид стягнення ніж санкція ст.130 КУпАП, а тому суд повинен був накласти стягнення за ст.185 КУпАП. Просить постанову судді скасувати та закрити провадження в справі. 
ОСОБА_1  у судове засідання не з`явився, хоча належним чином та завчасно повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду апеляційного суду, що підтверджується тренінгом поштового відправлення. Жодних клопотань від нього про відкладення розгляду справи не надходило.
А тому відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП його неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи. 
Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 дотримався.
Висновки місцевого суду про наявність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також передбаченого ст.185 КУпАП – злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.
Так, вина  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 207749 від 22 червня 2020 року (а.с.1), поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.4-5), відеозаписом наявним в матеріалах справи (а.с.8) та іншими матеріалами справи.
Зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 207749 від 22 червня 2020 року (а.с.1), який складений поліцейським відносно водія  ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, зафіксовано ознаки сп`яніння останнього: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, а також відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків, які своїми підписами у протоколі засвідчили відповідні обставини.
В протоколі про адміністративне правопорушення серії ГР № 005874 від 22 червня 2020 року (а.с.10), який складений поліцейським відносно водія  ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП в присутності двох понятих, зафіксовано, як  ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законному розпорядженню поліцейського, а саме: категорично відмовився пред`явити посвідчення водія відповідної категорії на керування транспортним засобом та реєстраційних документів, категорично відмовився пройти в службовий автомобіль для проведення освідування на факт вживання алкоголю та складання постанови про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП.
Письмовими поясненнями свідків  ОСОБА_3  та ОСОБА_4  від 22 червня 2020 року стверджується, що водій ОСОБА_1 у їхній присутності відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, поводив себе неадекватно. (а.с.4-5). 
Із відеозапису з місця події вбачається, як ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції відмовляється проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. При цьому видно, як ОСОБА_1 законні вимоги працівників поліції не виконує, нецензурно виражається в їх сторону, намагається втекти з місця зупинки автомобіля (а.с.8).
Крім того, в суді першої інстанції ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, які ставляться йому у провину, визнав повністю (а.с.19). 
З огляду на викладене, вважаю, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно. Вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч.1 ст.130 та ст.185 КУпАП кваліфіковані вірно.
Відповідно до вимог ч.9 ст.294 КУпАП, у разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.
Санкція ст.185 КУпАП передбачає більш суворі основні види адміністративних стягнень це і громадські роботи, виправні роботи та адміністративний арешт. 
А тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині того, що суддя наклав на нього адміністративне стягнення з порушення вимог ст.36 КУпАП, є частково слушними, однак враховуючи положення ч.9 ст.294 КУпАП, не можуть слугувати підставою для скасування постанови судді, оскільки суд апеляційної інстанції з урахуванням вимог ч.9 ст.294 КУпАП не може посилити стягнення, накладене судом першої інстанції.
Підстав для закриття провадження з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову судді Ратнівського районного суду Волинської області від 20 серпня 2020 року щодо нього – без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Волинського апеляційного суду                  В.П. Денісов