Постанова
Іменем України
08 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 145/874/16-к
провадження № 51- 6227км19
 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                    ОСОБА_1 ,
суддів                                                 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання    ОСОБА_4 ,
прокурора                                         ОСОБА_5 ,
захисника                                          ОСОБА_6  (в режимі відеоконференції)
 
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційними скаргами захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 04 листопада 2019 року за обвинуваченням 
 
ОСОБА_9 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, раніше судимого, останнього разу:  вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 14 листопада  2016 року за ч. 3 ст. 186,                               ч. 4 ст. 70 КК до позбавлення волі на строк 7 років 2 місяців з  конфіскацією майна;
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186,                        ч. 2 ст. 289 КК, -
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, раніше судимого, останнього разу: 14 листопада 2016 року вироком Тиврівського районного суду Вінницької області за ч. 3 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 2 місяці з конфіскацією майна;
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186,                    ч. 2 ст. 289 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Вінницького міського суду Вінницької області  від 06 вересня 2019 року 
ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК, з призначенням йому покарання:
-                     за ч. 3 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років;
-                     за ч. 3 ст. 186 КК у виді позбавлення волі на строк 7 років;
-                     за ч. 2 ст. 289 КК у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна. 
На підставі ч. 1 ст. 70 КК ОСОБА_9 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.
Відповідно до ч.  4  ст. 70 КК  шляхом часткового складання покарань призначеного за цим вироком та вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 14 листопада 2016 року  ОСОБА_9 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.
ОСОБА_9 зараховано в строк покарання частково відбуте покарання за вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 14 листопада                    2016 року з 29.01.2016 року по 05.09.2019 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК   ОСОБА_9 зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 10.04.2017 року до набуття вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_7  визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК, з призначенням йому покарання:
-                     за ч. 3 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
-                     за ч. 3 ст. 186 КК у виді позбавлення волі на строк 7 років;
-                     за ч. 2 ст. 289 КК у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.
 
На підставі ч. 1 ст. 70 КК ОСОБА_7 призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК  шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та  вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 14.11.2016 року, ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді позбавленні волі на строк 9 років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.
Зараховано ОСОБА_7 в строк покарання частково відбуте покарання за вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 14.11.2016 року з 29.01.2016 року по 05.09.2019 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк зараховано строк попереднього ув`язнення у даному кримінальну провадженні з 10.04.2017 року до набуття вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_9 та ОСОБА_7 в рівних долях процесуальні витрати за проведення експертиз у сумі 1 851 грн на користь держави; стягнуто з ОСОБА_9 процесуальні витрати на проведення експертиз у сумі 1 231 на користь держави.
Судом вирішено долю речових доказів.
Як встановив суд, 31 жовтня 2015 року приблизно 01:00 год. ОСОБА_9 та                     ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою, повторно, з корисливих спонукань, приховуючи свої обличчя заздалегідь заготовленими в`язаними шапками з прорізами для очей та одягнувши на руки рукавички, проникли на територію подвір`я приватного будинку АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_10 , де ОСОБА_9 пошкодив провід електропостачання, витягнув шибку із вікна. Почувши шум, до веранди з кімнати вийшов власник будинку ОСОБА_10 , втім ОСОБА_9 одразу завдав ОСОБА_10 удар в обличчя, від якого потерпілий упав всередину будинку та втратив свідомість. В подальшому ОСОБА_9 та ОСОБА_7 зв`язали ОСОБА_10 руки та ноги, позбавивши його можливості пересуватися та чинити опір.                         Після цього, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 вимагали у ОСОБА_10 віддати грошові кошти, при цьому обшукуючи та перекидаючи речі у будинку, а коли ОСОБА_10 повідомив, що грошей у будинку немає, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 заволоділи майном потерпілого на загальну суму 483, 33 грн.
01 листопада 2015 року приблизно о 22:00 год. ОСОБА_9 , діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих спонукань, проник на подвір`я приватного дачного будинку АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_11 , де скориставшись відсутністю власника, розбив скло у вікні, проник всередину, звідки здійснив крадіжку побутової техніки, електроприладів та іншого майна. Після чого, продовжуючи свій злочинний намір, шляхом пошкодження замка, ОСОБА_9 проник всередину до підсобного приміщення, що розташоване на території подвір`я вказаного домогосподарства, звідки здійснив крадіжку газонокосарки, електрокультиватора, електроподовжувача та залишив місце вчинення злочину, спричинивши ОСОБА_11 матеріальних збитків на загальну суму 9 532,60 грн.
06 січня 2016 року приблизно 23:00 год. ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою, повторно, з корисливих спонукань, маючи при собі заздалегідь заготовлені речі для скоєння злочину, прикриваючи обличчя в`язаними шапками з прорізами для очей та будучи в рукавичках, таємно проникли на територію подвір`я будинку АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_12 . Шляхом зняття однієї частини брами воріт із завісів, ОСОБА_9 та ОСОБА_7  проникли до приміщення гаража, звідки здійснили крадіжку майна, що належало                   ОСОБА_12 на загальну суму 3536,87 грн, а також  незаконно заволоділи транспортним засобом, а саме мопедом марки «Yamaha Cygnus 125», вартістю  3000 грн. Після цього, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 залишили місце вчинення кримінального правопорушення  зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_9 та ОСОБА_7 завдали потерпілому ОСОБА_13 матеріальної шкоди на загальну суму 6 536,87 грн.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 14 листопада 2019 року вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 06 вересня 2019 року щодо  ОСОБА_9 та  ОСОБА_7  в частині застосування вимог ч.5 ст.72 КК змінено.
На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК зараховано ОСОБА_9 у строк покарання частину відбутого покарання за попереднім вироком, а саме з 29.01.2016 по 09.04.2017.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону №838-VІІІ від 26.11.2015 зараховано ОСОБА_9 в строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 10.04.2017 по день набрання даним вироком законної сили.
На підставі ч. 4 ст.70, ст. 72 КК зараховано ОСОБА_7 в строк покарання частину відбутого покарання за попереднім вироком, а саме з 29.01.2016 по 09.04.2017.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону №838-VІІІ від 26.11.2015 зараховано ОСОБА_7 в строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 10.04.2017 по день набрання даним вироком законної сили.
У решті вирок залишено без змін.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційних скаргах:
 
-           захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, недоведеність винуватості її підзахисного в інкримінованих йому злочинах, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також неповне зарахування строку попереднього ув`язнення до строку відбування покарання  на підставі ч. 5 ст. 72 КК, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції,
 
-          захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
 
Позиції інших учасників судового провадження
Захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 підтримав свою касаційну скаргу та просив її задовольнити.
Прокурор просив відмовити у задоволенні касаційних скарг захисників, залишити судові рішення щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_7 без зміни.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати  та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.  
Відповідно до приписів ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого. 
Виходячи з положень ч. 1 ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно зі ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК.
Як вбачається із матеріалів провадження, викладені у вироку суду висновки про винуватість  ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК, ґрунтуються на сукупності зібраних у провадженні доказів, які досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, є взаємоузгодженими між собою, відповідають фактичним обставинам справи.
Не зважаючи на те, що  ОСОБА_9 та ОСОБА_7 свою вину не визнали, їх винуватість у вчиненні інкримінованих злочинів підтверджується іншими доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку. 
Так, зокрема, суд першої інстанції правильно встановив, що винуватість                         ОСОБА_9 та ОСОБА_7 по епізоду від 31 жовтня 2015 року щодо потерпілогоОСОБА_10 підтверджується: показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який повідомив, що почув вночі брязкіт скла, прокинувся, хотів ввімкнути світло, однак електроенергії не було. Тоді він взяв свої два телефони, вийшов у веранду, а коли відчинив вхідні двері, чоловік високого зросту дуже сильно ударив його в обличчя. Від даного удару він упав та втратив свідомість. Отямившись, побачив, що його руки були зв`язані шнуром, невідомі чоловіки запитували його, де гроші, перевернули всі речі в його будинку, а не знайшовши - забрали два його мобільні телефони та пішли; даними, що містяться у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 31.10.2015, відповідно до якого ОСОБА_10 просить вжити заходи до двох невідомих чоловіків (один з яких був в масці чорного кольору), які близько 01:00 год. шляхом розбиття вікна проникли до приміщення його будинку АДРЕСА_2 , завдали йому численних ударів, зв`язали та заволоділи двома мобільними телефонами марок «Нокіа»; протоколі огляду місця події від 31.10.2015 року з фототаблицею до нього; постанові про здійснення досудового розслідування слідчою групою від 31.10.2015; клопотанні про надання тимчасового доступу до документів від 03.11.2015; ухвалі Вінницького міського суду Вінницької області від 05.11.2015; клопотанні про надання тимчасового доступу до документів від 16.11.2015; дорученні про проведення слідчих (розшукових) дій; постанові про призначення експертизи від 13.11.2015; висновку експерта № 615-Т від 27.11.2015; висновку експерта № 617-Т від 30.11.2015; протоколі обшуку від 19.03.2016, відповідно до якого на АДРЕСА_4 за місцем проживання ОСОБА_14 , останній добровільно видав працівникам поліції два мобільних телефони марки «Нокіа», які, повідомив   ОСОБА_14 йому надав ОСОБА_15 ;  постанові про призначення експертизи від 18.03.2016; висновку експерта № 443 від 04.04.2016, про вартість мобільного телефону марки «Нокіа 1100»;  протоколі пред`явлення речей для впізнання від 26.04.2016, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_10 впізнав мобільний телефон марки «Нокіа 1280», який викрали в його будинку 31.10.2015 під час нападу  та пізніше вилучили у ОСОБА_14 ,  та іншими доказами. 
Доводи касаційних скарг про недоведеність винуватості засуджених є аналогічні доводам, що були викладені у апеляційних скаргах, були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який, перевіривши ці доводи у відповідності до вимог                               ст. 419 КПК, дійшов обґрунтованого висновку, що ці доводи є безпідставними, а винуватість засуджених підтверджується сукупністю досліджених та перевірених у судовому засіданні доказів, навівши при цьому переконливі підстави такого рішення, з чим погоджується і колегія суддів касаційного суду.
По епізоду від 01 листопада 2015 рокущодо потерпілого  ОСОБА_11 , винуватість засудженого ОСОБА_9 підтверджується даними, що містяться у: протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.11.2015, відповідно до якого ОСОБА_11 повідомляє, що в період часу з 31.10.2015 по 02.11.2015 невідомі особи розбили вікно в його дачному будинку, проникли всередину та викрали побутову техніку, електроінструменти та особисті речі; протоколі огляду місця події від 02.11.2015; протоколі пред`явлення речей для впізнання від 26.04.2016, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_11 впізнав дриль, як таку, що була у нього викрадена; протоколі пред`явлення речей для впізнання від 26.04.2016, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_11 впізнав телевізор марки «Самсунг», як такий, що був у нього викрадений; показаннями ОСОБА_9 , який повідомив, що телевізор придбав у невідомих йому осіб, а в подальшому даний телевізор вилучили в нього працівники поліції.
По епізоду від 06 січня 2016 року щодо потерпілого ОСОБА_12 винуватість засуджених підтверджується: показаннями самого засудженого  ОСОБА_7 , який, хоча і не визнав своєї вини, втім повідомив, що викрадений у ОСОБА_12 мопед, він знайшов на смітнику у розібраному стані, приніс його до ОСОБА_9 , щоб останній відремонтував. Крім цього, у невідомих йому чоловіків він придбавав мобільні телефони, які в подальшому виявилися також краденими; показаннями ОСОБА_9 , який стверджував, що ОСОБА_7 привів до нього мопед, і вони разом продали його ОСОБА_16 ; показаннями свідка ОСОБА_16 , який повідомив, що позичив ОСОБА_9 5000 грн, а він не повернув їх, через тривали час                     ОСОБА_9 запропонував йому погасити борг віддавши мопед, на що він погодився, а ОСОБА_9 привів йому мопед марки «Ямаха»; показаннями потерпілого ОСОБА_13 про обставини викрадення його речей; показаннями свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ,                    ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 ; даними, що містяться у протоколі обшуку від 04.02.2015, відповідно до якого під час обшуку в гаражі, за вказаною у протоколі адресою, виявлено та вилучено колонки, металеві бочки, мотокосу, зарядний пристрій, електроінструменти та мопед марки «Ямаха»;  протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07.01.2016, відповідно до якого ОСОБА_13 повідомляє, що в період часу з 06.01.2016 по 07.01.2016 невідома особа пошкодила двері в його гаражному приміщенні, що за адресою АДРЕСА_5 , проникла всередину та викрала різні інструменти та мотоцикл «Ямаха»; протоколі огляду місця події від 07.01.2016; протоколі пред`явлення речей для впізнання від 26.03.2016, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_13 впізнав свій мотоцикл «Ямаха», який був викрадений з його гаражного приміщення; протоколах пред`явлення речей для впізнання від 25.04.2016, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_13 впізнав свої музичні автомобільні колонки та зарядний пристрій для автомобільних акумуляторів, які були викрадені з його гаражного приміщення.
Оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов правильних висновків про доведеність винуватості  ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їм злочинів.
За встановлених судами першої та апеляційної інстанцій фактичних обставин кримінального провадження дії  ОСОБА_9  по епізоду з потерпілим                             ОСОБА_10  правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 186 КК, як грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб та поєднаний з проникненням у житло; по епізоду з потерпілим ОСОБА_11 за ч. 3 ст. 185 КК, як крадіжка, вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення; по епізоду з потерпілим ОСОБА_13 за ч. 3 ст. 185 КК, як крадіжка, вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення, та за ч. 2 ст. 289 КК, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення.
Дії  ОСОБА_7  по епізоду з потерпілим ОСОБА_10 правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 186 КК, як грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб та поєднаний з проникненням у житло; по епізоду з потерпілим ОСОБА_13 за ч. 3 ст. 185 КК, як крадіжка, вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення, та за ч. 2 ст. 289 КК, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення.
За наведених обставин Верховний Суд вважає, що касаційні скарги захисників в частині недоведеності винуватості засуджених  ОСОБА_9 та  ОСОБА_7 , істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, невірної кваліфікації їх дій, оцінки доказів, задоволенню не підлягають.
Поряд з цим, касаційний суд погоджується з доводами касаційної скарги захисника  ОСОБА_8 щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме: в частині неповного зарахування засудженим строку попереднього ув`язнення до строку відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. 
Виходячи з позиції Верховного Суду, яка була викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року, у разі, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5ст. 72 КК в редакціїЗакону України                                № 838-VIII. Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, то після набрання чинностіЗаконом України № 2046- VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає          ч. 5ст. 72 КК в редакціїЗакону України №838- VIII.
 
Як встановив суд, ОСОБА_25 та ОСОБА_7 вчинили iнкримiнованi їм злочини                      31 жовтня 2015 року, 01 листопада 2015 року та 06 січня 2016 року, тобто до                           20 червня 2017 року. 
 
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 14 листопада 2019 року вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 06 вересня 2019 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_7 в частині застосування вимог ч. 5 ст. 72 КК змінено. На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК зараховано ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у строк покарання частину відбутого покарання за попереднім вироком, а саме з 29.01.2016 по 09.04.2017. На підставі ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону №838-VІІІ від 26.11.2015 зараховано ОСОБА_9 та ОСОБА_7 в строк покарання строк їх попереднього ув`язнення з 10.04.2017 по день набрання даним вироком законної сили. При цьому, апеляційний суд не вказав, у якому співвідношенні слід зарахувати засудженим строк попереднього ув`язнення у строк покарання.
 
Також, апеляційним судом не враховано, що строк попереднього ув`язнення для ОСОБА_9 та ОСОБА_7 почався 29 січня 2016 року, тобто з моменту фактичного взяття їх під варту за вчинення злочинів, за які їх пізніше було засуджено вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від   14 листопада 2016 року. 
 
Крім того, як вбачається з матеріалів провадження  ОСОБА_9 та ОСОБА_7 після винесення рішення апеляційного суду, яким вказаний вирок залишено без змін, без обрання нового запобіжного заходу, відразу ж були перераховані за Вінницьким міським судом Вінницької області, який призначав їм остаточне покарання за сукупністю злочинів.
 
Отже, строк попереднього ув`язнення розпочався для них 29 січня 2016 року та продовжувався до набрання вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 06 вересня 2019 року законної сили, а саме: до моменту винесення ухвали Вінницького апеляційного суду - 14 листопада 2019 року. 
 
У зв`язку з наведеним на підставі ч. 5ст. 72 КК в редакціїЗакону України №836- VIII у строк покарання  ОСОБА_9 та  ОСОБА_7 , підлягає зарахуванню строк їх попереднього ув`язнення в період з 29 січня 2016 року по  04 листопада  2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
 
Оскільки, захисник ОСОБА_6 в касаційній скарзі не ставить питання про  зарахування засудженому ОСОБА_7 строку попереднього ув`язнення до строку відбування покарання, касаційний суд приходить до висновку, що ухвалу Вінницького апеляційного суду від 04 листопада 2019 року в частині зарахування ОСОБА_7 у строк покарання строку попереднього ув`язнення слід змінити у порядку ст. 433 КПК, оскільки задоволення касаційної скарги захисника  ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_9 дає підстави для прийняття рішення на користь іншого засудженого - ОСОБА_7 .
Виходячи з зазначеного Верховний Суд вважає, що касаційну скаргузахисника              ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 слід залишити без задоволення, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_9  задовольнити частково, рішення суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_7 змінити.
 
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441-442 КПК, Суд
ухвалив: 
касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_9  задовольнити частково.
Ухвалу Вінницького апеляційного суду від 04 листопада 2019 року в частині зарахування  ОСОБА_9 у строк покарання строку попереднього ув`язнення - змінити.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК (у редакції Закону України № 838-VIII від                                                       26 листопада 2015 року) зарахувати засудженому  ОСОБА_9 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 29.01.2016 року по                                      04 листопада 2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У порядку ст. 433 КПК ухвалу Вінницького апеляційного суду від 04 листопада               2019 року в частині зарахування  ОСОБА_7  у строк покарання строку попереднього ув`язнення - змінити.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК (у редакціїЗакону України № 838-VIII від                                                       26 листопада 2015 року) зарахувати засудженому  ОСОБА_7  зарахувати в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 29.01.2016 року по  04 листопада  2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У решті ухвалу залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню
не підлягає. 
Судді:
 
ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                                  ОСОБА_3