6-
Апеляційне провадження № 22-ц/824/5944/2020               

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
18 листопада 2020 року                                                                                      м. Київ
Унікальний номер справи 752/26843/17
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Шахової О.В., суддів Вербової І.М., Саліхова В.В.  за участю секретаря  судового засідання Кузнєцової В.В.,Сидоренко А.Д.,
учасники справи:
позивачі:       ОСОБА_1 ,
                      ОСОБА_1 ,
відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Технічне промислове                                       постачання»,
                     ОСОБА_2 ,
                     ОСОБА_3 ,
                     ОСОБА_4 ,
                     Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мамай                                          Ірина Володимирівна,
                     Департамент з питань реєстрації Київської міської державної                                                 адміністрації,
 треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрінформсервіс»,
                     Закрите акціонерне товариство «Київгума»,
                     Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу                                          Лазарєва Людмила Іванівна,
 Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гоменюк Олена Миколаївна,
                     Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу                                             Колесник  Олена Олександрівна,
                     Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, 
                     Прокуратура м. Києва,                                                                  розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , подану їх представником ОСОБА_5 ,
на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2020 року, ухваленого  в приміщенні  суду під головуванням судді Чередніченко Н.П.,-
  
                                                                    В С Т А Н О В И В:
 
У грудні 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_1 звернулися з позовом до  ТОВ «Технічне промислове постачання», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ПН КМНО  Мамай І.В.,             Департаменту з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації, треті особи: ТОВ «Укрінформсервіс»,             ЗАТ «Київгума», ПН КМНО Лазарєва Л.І., ПН КМНО Гоменюк О.М., ПН КМНО Колесник О.О., Головне  територіальне управління юстиції у м. Києві, прокуратура міста Києва, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, визнання протиправним та скасування рішення нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про право власності та витребування  нерухомого майна із чужого незаконного володіння.
Свої вимоги обґрунтовували тим, що вони є єдиними законними власниками об`єкта незавершеного будівництва - житлового корпусу № 21 по АДРЕСА_1 ,  на підставі інвестиційного договору № ІД-1-CD21/АТ, укладеного 18.10.2005 року між ними та ТОВ «Укрінформсервіс», додаткової угоди № 1 від 11.12.2008, додаткової угоди № 2 від 01.10.2009 та акту прийому-передачі об`єкту незавершеного будівництва від 12.12.2008 року.
Об`єкт було передано  ЗАТ «Київгума», як замовником реконструкції комплексу та законного користувача земельною ділянкою ТОВ «Укрінформсервіс»,на підставі акта приймання-передачі об`єкту незавершеного будівництва від 03.12.2008.
 В 2014 році, належний їм на праві власності об`єкт нерухомого майна в зв`язку з протиправними діями арбітражного керуючого-ліквідатора ЗАТ «Київгума» був юридично трансформований в інший об`єкт нерухомого майна, що дозволило в подальшому на підставі укладених недійсних правочинів відчужувати цей об`єкт на користь інших осіб. Так, ЗАТ «Київгума» здійснило згідно договору купівлі-продажу № 7 від 22.10.2014 року незаконне відчуження належного позивачам об`єкта нерухомого майна (під виглядом продажу бувших у використанні будівельних матеріалів) на користь ТОВ «Технічне промислове постачання»,від якого діяло ТОВ «Консультаційна фірма Welcom».
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03.11.2014 року за ТОВ «Технічне промислове постачання» визнано право власності на об`єкти нерухомого майна, зокрема, і на дачний будинок АДРЕСА_1 . 
До набрання рішення суду законної сили ТОВ «Технічне промислове постачання» незаконно зареєструвало об`єкт за собою і на підставі договору купівлі-продажу від 04.02.2015 року, здійснило незаконне відчуження цього об`єкту ОСОБА_2 .
Проте, 25.02.15 зазначене рішення суду рішенням Апеляційного суду м. Києва  було скасовано і ТОВ "Технічне промислове постачання`у задоволені позову  відмовлено. 
В  свою чергу, 28.07.2015 року на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_2 відчужив майно ОСОБА_3 , який, в свою чергу, на підставі договору купівлі-продажу від 19.01.2016 року продав будинок ОСОБА_4 . 
Додатковим рішенням суду апеляційної інстанції від 18.11.15 року скасовано державну реєстрацію права власності на дачні будинки, в тому числі і на дачний будинок АДРЕСА_1 ,який зареєстровано за ним як об`єкт незавершеного будівництва. В березні 2016 року додаткове рішення апеляційного суду виконано.
Своє право на вказаний об`єкт нерухомого майна, як об`єкт незавершеного будівництва вони (позивачі) зареєстрували 22.08.2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер 1007654080000.
 Між тим, 29.03.2017 року приватний нотаріус КМНО Мамай І.В. без відповідної правової підстави на цей об`єкт, здійснила повторну державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 як на дачний будинок АДРЕСА_1 . 
З огляду на те, що приватним нотаріусом Мамай І.В. 28.03.2017 року протиправно було здійснено відкриття в Державному реєстрі нових розділів та реєстрацію дачного будинку АДРЕСА_1 на користь відповідача ОСОБА_4 за наявності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими за позивачами речовими правами, позивачі вважають, що зазначене рішенням приватного нотаріуса є протиправним та підлягає скасуванню,а укладений 04.02.2015 року правочин між ТОВ «Технічне промислове постачання» і ОСОБА_2 , та всі наступні правочини щодо цього майна в силу закону мають бути визнані недійсними.
Оскільки належне позивачам майно перебуває у чужому незаконному володінні відповідача ОСОБА_4 ,позивачі в листопаді 2018 року уточнили та збільшили свої вимоги вважаючи, що наявні законні підстави для його витребування від ОСОБА_4 належного їм майна на їх користь (т.3 ас.37-47)
Рішенням Голосіївського  районного суду м. Києва від 23 січня 2020 року  у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції,  представник позивачів подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції суд неповно з`ясував обставини,які мають значення для правильного вирішення справи, формально поставився до наданих  доказів та не надав їм належної правової оцінки.
Поза увагою суду, на думку позивачів  залишились, зокрема, доводи про те, що всупереч положенням статті 658 ЦК України, ЗАТ «Київгума» в особі арбітражного керуючого-ліквідатора Кудляка Є.В., не будучи власником предмету продажу здійснило згідно з договором купівлі-продажу № 7 від 22.10.2014 незаконне відчуження належного позивачам об`єкта нерухомого майна під виглядом продажу «бувших у використанні будівельних матеріалів, які будуть отримані в процесі розбирання житлового корпусу № 21, вул. Столичне Шосе, 149.
Окрім того,судом не враховано, що у Печерському районному суді була розглянута справа про визнання права власності, начебто, на дачні будинки та ухвалено рішення про його задоволення. Але в подальшому суд апеляційної інстанції, з яким погодився і ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, зазначив, що було придбано не об`єкти нерухомості, а «бувші у використанні будівельні матеріали, які будуть отримані в процесі розбирання житлового корпусу № 7, будівлі фітнес-центру № 13, житлових корпусів 16, 17, 18, 20, 21, 32, 42, 43, майнові права на які, на сьогодні мають інвестори на підставі цивільно-правових угод та на підставі здійсненого в повному обсязі фінансування їх будівництва».     На думку позивачів рішення суду не мотивоване, не містить аналізу та правової оцінки ключових доказів та заперечень сторін. Резолютивна частина рішення не була проголошена в їх присутності.
Судом під час розгляду справи грубо порушені строки її розгляду.
У відзиві на апеляційну скаргу представник третьої особи ЗАТ «Київгума» просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Вказує, що ЗАТ «Київгума» було землекористувачем та замовником реконструкції оздоровчого комплексу сімейного типу, що розташований на земельній ділянці площею 9,4204 по АДРЕСА_1 , а отже і власником  відповідних будівельних робіт.17.12.2004 між ЗАТ «Київгума» та ТОВ «Укрінформресурс» укладено договір про пайову участь у реконструкції оздоровчого комплексу. Проте, товариство не виконало свої зобов`язання за вказаним договором та не здійснило фінансування об`єктів реконструкції, у зв`язку з чим не відбулося звершення будівництва та введення об`єктів в експлуатацію і тому ЗАТ «Київгума» не передавало ТОВ «Укрінформсервіс» об`єкти реконструкції.
На аукціоні 21.10.2014 відбулися торги, які не визнано не законними, а тому, 22.10.2014 на законних підставах майно було відчужено, а 24.10.2014 передано  за актами передання права власності ТОВ "Технічне промислове постачання".
Зазначає, що жодних інвестиційних договорів з позивачами не укладалося.
Вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що предметом укладених спірних договорів є дачний будинок АДРЕСА_1 , площею 392,2 кв.м, в той час як право власності за позивачами зареєстровано 22.08.2016 на об`єкт нерухомого майна - незавершене будівництво, загальною площею 407,6 кв.м. Доказів, що це є один і той же об`єкт нерухомості, матеріали справи не містять.
Відповідно до ст.360 ЦПК України інші учасники справи правом подачі письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористались.
За ч.3 ст.360 ЦПК  відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судовому засіданні апеляційного суду позивачі та їх представник доводи апеляційної скарги, з підстав в ній викладених підтримали та просили її задовольнити.
Представник ОСОБА_4 та представник ЗАТ " Київгума", вважаючи що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням вимог закону, просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Інші учасники справи в судові засідання не з`являлись. Про місце та час розгляду справи за законом повідомлялись належно. Заяв про відкладення розгляду справи та про неявку з поважних причин, апеляційному суду не подавали.
Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає  розгляду справи.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга  підлягає  задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції розпорядженням КМДА від 08.07.2002 № 1330 ЗАТ «Київгума» надано дозвіл на проектування та реконструкцію дитячого оздоровчого комплексу за адресою: АДРЕСА_1 . 
На підставі цього розпорядженняТОВ «Печерська архітектурна майстерня»  розроблено Проект реконструкції зазначеного дитячого дошкільного оздоровчого табору під дитячий оздоровчий комплекс сімейного типу .
Зазначена реконструкція корпусів табору № № 7, 16, 17, 18, 20, 21, 32, 42, 43 відбувалась на земельній ділянці, площею 9,42 га за адресою: АДРЕСА_1 , переданій ЗАТ "Київгума" в оренду для експлуатації та обслуговування дитячого оздоровчого табору на підставі  рішення Київської міської ради від 29.05.2003 № 487/647 «Про оформлення права користування земельними ділянками» та  договору оренди земельної ділянки № 79-6-00140 від 20.08.2003 (т. 2 а.с. 132-134).
17.12.2004 року між ЗАТ «Київгума» та ТОВ «Укрінформсервіс»  укладено договір про пайову участь у реконструкції № 17-12/04, відповідно до якого ЗАТ Київгума» виступило замовником реконструкції, а TOB «Укрінформсервіс» зобов`язалося здійснити випуск облігацій та фінансування реконструкції дитячого оздоровчого комплексу (т. 2 а.с. 127-128).
18.10.2005 між ТОВ «Укрінформсервіс» (емітент) та ОСОБА_1 , ОСОБА_1 (інвестори) укладено інвестиційний договір № ІД-1-С021/АТ, згідно якого інвестори забезпечують фінансування реконструкції об`єкта нерухомості (корпус типу «D» за № 21 загальною розрахунковою площею, згідно проектної документації 404,00 кв.м в оздоровчому комплексі сімейного типу, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ) шляхом придбання у власність облігацій, випущених емітентом, і мають право одержати у спільну власність об`єкт нерухомості, розрахувавшись за нього з використанням облігацій, а емітент зобов`язаний здійснити достроковий викуп облігацій для оплати факторами об`єкта нерухомості на умовах, визначених цим договором (т. 1, а.с.125-130).
03.12.2008 між ЗАТ «Київгума» та ТОВ «Укрінформсервіс»  складено акт прийому-передачі об`єкту незавершеного будівництва до договору про  участь у реконструкції № 17-12/04 від 17.12.2004 року,за яким  між сторонами було досягнуто згоди передати ТОВ «Укрінформсервіс»  об`єкти незавершеного будівництва, зокрема, житловий корпус № 21 типу Д (т. 2 а.с. 131).
11.12.2008 та 01.10.2009 між ТОВ «Укрінформсервіс» та ОСОБА_1 , ОСОБА_1 укладені додаткові угоди № 1 та № 2 до інвестиційного договору від 18.10.25 року, а 12.12.2008 року між ними було підписано акт прийому-передачі об`єкту незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , а саме «Реконструкція дитячого дошкільного оздоровчого табору під дитячий комплекс сімейного типу», житловий корпус типу D за № 21 , відповідно до якого емітент передав, а інвестори прийняли об`єкт незавершеного будівництва житловий корпус типу D за № 21, загальною площею 407,6 кв.м (т. 2 а.с. 124).
17.10.2011 року між ЗАТ «Київгума» та ОСОБА_1 , ОСОБА_1 було укладено договір про передачу функцій замовника будівництва, відповідно до якого ЗАТ «Київгума» на умовах і в порядку, передбачених цих договором, передало  ОСОБА_6 частину функцій замовника реконструкції корпусу в об`єкті реконструкції за № 21, загальною площею 407,6 кв.м, який розташований на земельній ділянці розміром 9,4204 га з кадастровим номером 0000:90:415:0003 (т. 2 а.с.125-126).
Постановою Господарського суду Автономної Республіки Крим від 03.11.2013,  ЗАТ «Київгума» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру відносно боржника відповідно до вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнанні його банкрутом» строком на 12 місяців (т. 2 а.с.47-50).
Судом встановлено також, що відповідно до висновку № СЕ-1-1-140/13 комісійної судової будівельно-технічної (оціночно-будівельної)  експертизи від  25.11.2013 року  експертами оглянуті корпуси № 20-21 за адресою: м. Київ, Столичне шосе, 149, та встановлено відсутність елементів, передбачених проектом Реконструкції дитячого дошкільного оздоровчого табору під дитячий оздоровчий комплекс сімейного типу 67/2-2002, розробленого ТОВ «Печерська архітектурна майстерня», та вартість будівельних робіт у зблокованих корпусах № 20-21 2496860,00 грн. За результатами проведеної експертизи експертами було визначено перелік робіт, які передбачені проектом та необхідні для завершення будівництва, зокрема, житлових корпусів № 20-21 з адресою: м. Київ, Столичне Шосе, 149 (т.3  ас.181-223).
22.10.2014 року між ЗАТ «Київгума» та ТОВ «Консультаційна фірма Welcome»  укладено договір купівлі-продажу № 7, відповідно до умов якого сторони по договору, відповідно до проведеного 21.10.2014 аукціону та підписаного протоколу про проведення аукціону № 7 від 21.10.2014, прийняли на себе зобов`язання, а саме: продавець - передати у власність, а покупець -  прийняти та оплатити бувші у використанні будівельні матеріали, які будуть отримані в процесі розбирання житлового корпусу АДРЕСА_1 (т. 2 а.с.141).
24.10.2014 між ЗАТ «Київгума» та ТОВ «Консультаційна фірма Welcome» було складено акт № 7 про передання права власності на куплене нерухоме майно, відповідно до якого продавець передав, а покупець прийняв у власність в сукупному складі бувші у використанні будівельні матеріали, які будуть отримані в процесі розбирання житлового корпусу АДРЕСА_1 (т. 3 а.с.50). На замовлення ТОВ «Консультаційна фірма Welcome» було замовлено технічний паспорт на нежитловий будинок корпус АДРЕСА_1 (т. 3 а.с. 138-148).
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03.11.2014 визнано за ТОВ «Технічне промислове постачання» право власності, зокрема, на дачний будинок  АДРЕСА_1 .
04.02.2015 на підставі рішення Печерського районного суду м. Києва від 03.11.2014 у справі № 757/30321/14-ц за ТОВ «Технічне промислове постачання» було зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна - дачний будинок АДРЕСА_1 (т. 1 а.с.54) і в цей же день  між ТОВ «Технічне промислове постачання» та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу цього дачного будинку АДРЕСА_1 , площею 392,2 кв.м, розташованого на земельній ділянці, площею 9,4204 га кадастровий номер 8000000000:90:415:003 за адресою: АДРЕСА_1 (т. 4 а.с. 50- 60).   
Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 25.02.2015, рішення від 03 листопада 2014 року в частині визнання права власності за ТОВ «Технічне промислове постачання»  скасовано і в цій частині ухвалено нове судове рішення про відмову товариству в задоволені його вимог (т. 1 а.с.55-59).                                                                        
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.05.2015, рішення Апеляційного суду м. Києва від 25.02.2015 було залишено без змін (т. 1 а.с.60-61).                                                                                              Додатковим рішенням Апеляційного суду м. Києва від 18.11.2015, були скасовані записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію за ТОВ «Технічне промислове постачання» права власності, зокрема, на дачний будинок  АДРЕСА_1 , яке було зареєстроване за ТОВ «Технічне промислове постачання» на підставі рішення Печерського районного суду м. Києва від 03.11.2014 у справі № 757/30321/14-ц (т.1 ас.62).   
19.01.2016 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу дачного будинку « АДРЕСА_1 , який посвідчено приватним нотаріусом КМНО Колесник О.О. та зареєстровано в реєстрі за номером 06 (т. 1 а.с. 21-24).
23.03.2017 між ЗАТ «Київгума» та ОСОБА_4 укладено договір суборенди земельної ділянки, відповідно до якої ЗАТ «Київгума» передало, і ОСОБА_4 прийняла в строкове платне користування земельну ділянку, площею 0,1 га, кадастровий номер 8000000000:90:415:0176 за адресою: АДРЕСА_1 , а також складено акт приймання-передачі зазначеної земельної сіянки (т. 1 а.с. 134-136) і  цей же день приватним нотаріусом КМНО було проведено реєстрацію права власності ОСОБА_4 на вказаний об'єкт нерухомості в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Крім того, судом встановлено, що 22.08.2016 державним реєстратором КП «Спецжитлофонд» Коровайко О.С. на підставі інвестиційного договору № ІД-1 - CD21 AT від 18.10.2005, виданого ТОВ «Укрінформсервіс», додаткової угоди № 1 від 11.12.2008 року, додаткової угоди № 2 від 01.10.2009 року, акту прийому - передачі нерухомого майна від 12.12.2008 року, договору про передачу функцій замовника будівництва, виданого 17.10.2011 року ЗАТ «Київгума», договору про оренду земельної ділянки від 04.09.2003 року, дозволу на виконання будівельних № 0973-Гл/Т від 04.12.2008 року, технічного паспорту від 02.12.2004 року, проведено реєстрацію за позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_1 право власності на об`єкт нерухомого майна - незавершене будівництво, загальною площею 407,6 кв.м  за адресою: 
АДРЕСА_1 .06.2019 року  до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб,осіб-підприємців та громадських формувань внесено інформацію про державну реєстрацію припинення юридичної особи ТОВ «Укрінформсервіс» за рішенням засновників (т. 4 а.с. 96- 102).
Відмовляючи позивачам в задоволені позову суд першої інстанції, виходив з встановлених обставин та того, що доказів виконання позивачами зобов`язань за умовами  інвестиційного договору, а саме після завершення добудови об`єкту до стану повної готовності та забезпечення прийняття об`єкту в експлуатацію, у встановленому законом порядку вони не надали.     
Окрім цього, суд вважав також що позивачами не підтверджено належними доказами, що зареєстроване за ними 22.08.2016 року право власності  на об`єкт нерухомого майна - незавершене будівництво, загальною площею 407, 6 кв.м за адресою:  АДРЕСА_1 і   предмет оспорюваних договорів - дачний будинок  АДРЕСА_1 - є одним і тим же об`єктом нерухомості.
Оскільки позивачі не довели факт трансформування  об`єкта незавершеного будівництва,який їм належить  в об`єкт нерухомого майна  як на дачний будинок,який перебуває у власності останнього власника ОСОБА_4 ,а також своє право на оскарження спірних договорів про відчуження, їх вимоги про витребування майна суд вважав такими, що  не підлягають задоволенню.
Суд виходив з того, що на час розгляду справи є чинним рішення про проведення аукціону та протокол до нього щодо продажу ВАТ "Київгума" об`єктів нерухомого майна по АДРЕСА_1 та, зокрема,майна яке позивачі вважають належним їм. Позивачами, на думку суду  з часу коли ТОВ`Київгума" ( 2009 рік) було оголошено банкрутом, не скористались своїм правом та не вживали дієвих заходів щодо оскарження дій ЗАТ «Київгума» та пред`явлення  вимог на об`єкт нерухомого майна - незавершене будівництво, загальною площею 407,6м. 
Проте, таких висновків суд першої інстанції дійшов без належного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи та  надання належної правої оцінки поданим доводам та запереченням. Зазначене призвело до порушення процесуального та невірного застосування матеріального права, з огляду на що рішення суду першої інстанції не можна визнати законним та обґрунтованим.
Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право  як захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст.16 ЦК України, визнання правочину недійсним є одним із способів захисту цивільних прав.
Згідно положень ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу.
Положеннями ч.ч. 1, 2, 3, 5 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом.
Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з положеннями статті 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, насувається нею. якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.
До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, яка створила нову річ. може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об`єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об`єкта незавершеного будівництва.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як убачається з інвестиційного договору від 18 жовтня 2005 року, укладеного між позивачами та  ТОВ «Укрінформсервіс», позивачі зобов`язались забезпечити фінансування реконструкції об`єкта нерухомості за адресою АДРЕСА_1 - житлового корпусу (нежитлового приміщення) типу «D» в об`єкті реконструкції за №21, загальною корисною площею приміщень об`єкта згідно  робочої документації 407,6 м.кв.
За умовами п. 6.2 Інвестиційного договору позивачі  стають власниками майнових на об`єкт нерухомого майна з моменту передачі ТОВ «Укрінформсервіс» дострокового викупу 99,99% облігацій, необхідних для виконання умов інвестиційного договору (т.1 ас.126).
Позивачі свої зобов`язання виконали належно та стали власниками майнових прав на об`єкт нерухомого майна - житлового корпусу (нежитлового приміщення) типу «D» в об`єкті реконструкції за №21, що підтверджується актом передавання-отримання цінних паперів від 17.10.2006року, за яким позивачі передали ТОВ «Укрінформсервіс»  необхідну кількість облігацій, визначену умовами інвестиційного договору.
Згідно п. 5.1.3 договору про пайову участь в реконструкції №17-12/04 від 17.12.2004року визначено, що під майновими правами «Укрінформсервіс» розуміється його право вимоги  від ЗАТ «Київгума» до TOB «Укрінформсервіс» об`єктів нерухомості (будь-яких їх частин), які виникнуть у зв`язку зі здійсненням ТОВ «Укрінформсервіс» фінансування реконструкції та/або створення відповідних об`єктів нерухомості (або їх частин), а згідно п. 5.2 цього договору  кожна з сторін має право відчужувати, передавати в заставу чи іншим способом розпоряджатись своїм майновим правом без згоди іншої сторони.
Згідно з п. 1.3 договору про пайову участь ТОВ «Укрінформсервіс»  приймає пайову участь в реконструкції Комплексу шляхом оплати будівельно-монтажних робіт та інших витрат, пов`язаних з реконструкцією, з метою отримання частини Комплексу у власність.
Згідно з п. 6.9 договору про пайову участь ТОВ «Укрінформсервіс» має право залучати кошти третіх осіб для оплати вартості будівельно-монтажних робіт та інших витрат, пов`язаних з реконструкцією житлових корпусів (нежитлових приміщень) Комплексу, а також укладати договори з третіми особами про залучення грошових коштів, які передбачають наступну передачу таким особам у власність житлових корпусів або об`єктів незавершеного будівництва.
Згідно з п. 5.3 договору про пайову участь ТОВ «Укрінформсервіс» надається право у будь-який час до моменту введення в експлуатацію житлових корпусів, які входять до складу комплексу, оформити право власності на будь-який з профінансованих об`єктів незавершеного будівництва на власну користь або на користь третіх осіб згідно укладених договорів.
Згідно з п. 9.6 договору про пайову участь з метою захисту власних інтересів чи інтересів третіх осіб, що забезпечили фінансування реконструкції окремих житлових корпусів і споруд Комплексу, ТОВ «Укрінформсервіс» має право у будь-який час ініціювати введення окремих збудованих корпусів в експлуатацію або оформлення недобудованих корпусів і споруд як об`єктів незавершеного будівництва та передачу їх від ЗАТ «Київгума» на користь ТОВ «Укрінформсервіс» та/або указаних ним третіх осіб, в даному випадку позивачів (т.2 ас.127-129).
Таким чином, майнові права ТОВ «Укрінформсервіс» щодо переданого позивачам майна виникли на підставі договору про пайову участь та в результаті передачі йому товариством «Київгума» за актом від 03.12.2008 року житлових комплексів №16 типу С., №20 типу С та № 21 типу Д в оздоровчому комплексі ,що розташований Столичне шосе,149 в Голосіївському районі м. Києва (т.2 ас.131).
Як вбачається з додаткової угоди від 03.02.2009 року,укладеної між ЗАТ "Київгума" та ТОВ "Укрінформсервіс" сторони зазначили про належне виконання стороною ТОВ "Укрінформсервіс" своїх зобов`язань за договором про пайову участь №17-12\04 від 12.12.2004 року та дійшли, зокрема, згоди про передачу стороні TOB «Укрінформсервіс» права власності на частину об`єктів,які відповідають її пайовій частці,згідно п.1.5 додаткової угоди, тобто на всі 44 житлових корпуси.
 Сторони зазначили, що ці об`єкти не прийняті в експлуатацію,у зв`язку з чим вони є об`єктами незавершеного будівництва.
 Сторони домовилися, що підставою для отримання стороною TOB «Укрінформсервіс» права власності на об`єкти незавершеного будівництва є належність їй майнових прав на ці об`єкти, передані у відповідності з п.5.1.3 Договору, та зобов`язання сторони ЗАТ «Київгума», закріплені у п.п. 1.5,1.6 договору, щодо передачі стороні ТОВ "Укрінформсервіс"  документів, необхідних для оформлення у власність корпусів, належних товариству  згідно Додатку №2 до Договору, а також, що кожен з об`єктів незавершеного будівництва, що був предметом цієї Додаткової угоди,являє собою відокремлену будівлю з інженерними мережами, що прилягають до неї, спорудження яких здійснювалось на підставі Дозволу на виконання будівельних робіт №1260-Гл/т від 30.11.2004 (т.5 ас.217 ).
17.10.2011 між позивачами та ЗАТ «Київгума» було укладено договір про передачу функцій замовника будівництва, відповідно до  якого з дати укладання такого договору функції замовника будівництва в частині об`єкта нерухомого майна в комплексі було передано від ЗАТ «Київгума» на користь позивачів.
З наведеного вбачається, що укладеними  договорами було чітко визначено, що право власності на об`єкт нерухомого майна в комплексі переходить від  ЗАТ «Київгума" через ТОВ «Укрінформсервіс» на користь позивачів, а оскільки  реконструкція комплексу на момент передачі об`єкта незавершеного будівництва не була остаточно завершена і  об`єкт нерухомого майна не був введений в експлуатацію  це майно станом на 2011 рік мало статус об`єкта незавершеного будівництва.
Згідно статті 331 ЦК України особа, яка створила нову річ, вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна), тобто володільцем прав на об`єкт незавершеного будівництва.
Згідно зі статтею 876 ЦК України власником об`єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором.
Таким чином колегія суддів вважає доводи позивачів про те, що вони є власниками об`єкта нерухомого майна - житлового комплексу АДРЕСА_1 такими, що  підтверджені належними доказами та знайшли  своє об`єктивне підтвердження.
Стосовно доводів позивачів про те, що об`єкт нерухомого майна - житловий комплекс АДРЕСА_1 власниками якого вони є та дачний будинок АДРЕСА_1 загальною площею 392,2 кв.м. за тією ж адресою,який було незаконно відчужено, є одним і тим самим об`єктом нерухомості, апеляційний суд встановив наступне.
Згідно договору №7 купівлі-продажу від 22 жовтня 2014 року ліквідатор ЗАТ «Київгума» Кудляк Е.В. на аукціоні, який відбувся 21.10.2014 року продав за дорученням ТОВ «Консультаційна фірма «Welcome» товариству "Технічне промислове постачання" бувші у використанні будівельні матеріали, отримані внаслідок розбирання житлового корпусу №21 - об`єкт незавершеного будівництва - житловий корпус № 21 .
Як вбачається з рішення Апеляційного суду міста Києва від 25.02.2015, скасовано  рішення Печерського районного суду міста Києва від 03.11.2014 щодо визнання  за ТОВ "Технічне промислове постачання" права на власності на зазначений об`єкт і  додатковим рішенням цього ж суду від 18.11.2015  скасовано  незаконну державну реєстрацію права власності на дачні будинки, у тому числі дачний будинок  АДРЕСА_1 .
На виконання зазначеного 12 та 13 березня 2016 року державним реєстратором було скасовано протиправну реєстрацію дачних будинків за №№ АДРЕСА_15, АДРЕСА_16 , АДРЕСА_17 , АДРЕСА_18 , АДРЕСА_19 ,  АДРЕСА_20 ,  АДРЕСА_21 , АДРЕСА_22 та АДРЕСА_23, які  розташовані   АДРЕСА_1 і  в Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно та закрито відповідні розділи на вказані об`єкти нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Зокрема, щодо дачного будинку  АДРЕСА_7 (реєстраційним номером 566152980000), державна реєстрація права власності (запис № 28704154)  скасована 13 березня 2016 року із закриттям відповідного розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно(т.5 ас.199-201).
З матеріалів справи вбачається, що визначення зазначеного спірного об`єкту нерухомості як «дачний будинок» з`явилось саме в результаті незаконної реєстрації цього об`єкту на підставі рішення суду яке не набрало законної сили і яке в подальшому було визнано незаконним та скасовано.
Таким чином,  доводи позивачів про те, що об`єкт нерухомого майна - житловий комплекс АДРЕСА_1   та дачний будинок АДРЕСА_1 загальною площею 392,2 кв.м. за тією ж адресою, є одним і тим самим об`єктом нерухомості  знайшли своє підтвердження і колегія суддів погоджується з доводами позивачів що ці об`єкти  насправді фізично є тим самим об`єктом нерухомого майна який їм належить і який  в результаті його неодноразового  незаконного відчуження на теперішній час  перебуває у чужому незаконному володінні відповідачки ОСОБА_4 .
Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК  України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.
Положеннями статті 388 ЦК України передбачено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублена власником або особою, якій він передав майно у володіння;було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння:вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Апеляційним судом встановлено, що спірний об`єкт нерухомого майна вибув з володіння позивачів не з їх волі і у подальшому на підставі  незаконних правочинів був набутий відповідачкою ОСОБА_4 без відповідної правової підстави,що підтверджується викладеними вище фактичними обставинами та наданими на їх підтвердження належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами,а тому позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_1 про витребування належного їм об`єкта нерухомого майна від ОСОБА_4 підлягають задоволенню.
Згідно зі статтями 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.
Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.
Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин  речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.
У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою  статті 388 ЦК України.
Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.
Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.
За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі, зокрема, за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.
Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює його витребування від добросовісного набувача.
Отже, вирішуючи спір про витребування майна із чужого незаконного володіння, суди повинні встановити, чи вибуло спірне майно з володіння власника в силу обставин, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України, зокрема, чи з волі власника вибуло це майно з його володіння.
Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України   від 02 листопада 2016 року № 6-2161цс16 (справа № 520/14722/16-ц).
Разом з тим, позов про визнання права власності є спеціальним або допоміжним речово-правовим засобом захисту права власності.
За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.
Позивачем у позові про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред`явлення позову).
Отже, враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України. 
Позов про витребування майна за статтею 388 ЦК України може пред`явити власник цього майна.                                                                                                                                 Задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи,      за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.
Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно.
Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
З огляду на вказане у разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем.
Аналогічні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду  від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, провадження № 14-208цс18.
Під час розгляду вимог про витребування майна у його набувача мають бути враховані всі умови, передбачені статтею 388 ЦК України (постанова Верховного Суд України від 06 грудня 2010 року у справі № 3-13гс10  та постанова Великої Палати від 05 грудня 2018 року №14-247цс18 (справа №522/2110/15-ц)).
Апеляційний суд погоджується з доводами позивачів про те, що право особи на власність підлягає захисту протягом усього часу наявності у особи титулу власника і положення про позовну давність до заявленої позовної вимоги про витребування спірного майна у порядку статті 388 ЦК України не застосовуються.
Оскільки встановлено, що один і той самий об`єкт нерухомого майна існує у двох правових статусах є такими, що підлягають також задоволенню вимоги позивачів про скасування, зокрема, державної реєстрації права власності на спірний об`єкт, вчинену 29.03.2017 приватним нотаріус Київського міського нотаріального округу Мамай І.В. без відповідної правової підстави повторної державної реєстрації права власності на дачний будинок  АДРЕСА_8 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1210087480000),за ОСОБА_4 та відкриття відповідного розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності 19700774), а також про визнання цих дій протиправними.
Щодо доводів представника ЗАТ «Київгума»  про не набуття позивачами майнових прав,оскільки останні це право тривалий час не реєстрували за собою, колегія суддів вважає, що ці доводи не ґрунтується на законі.
Не ґрунтуються також  на встановлених обставинах та вимогах закону, в цілому ,і інші заперечення проти апеляційної скарги відповідача ОСОБА_4 та представника ЗАТ "Київгума".
З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню та ухваленню по суті нового судового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_1 в повному обсязі.
  Згідно ст.376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є,зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи,які суд першої інстанції визнав встановленими; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судові  в сумі 17 440 грн. понесені позивачами у зв`язку з розглядом справи за їх позовом підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках.
Як вбачається за подачу позову до суду першої інстанції позивачами  сплачено 2560 грн.(т.1 ас.36), після уточнення та збільшення позовних вимог 4440 грн. (т.3 ас.58) і за подачу апеляційної скарги 10 440грн.(т.5  ас.20). Відповідно до кількості відповідачів з кожного в рівних частках підлягає до стягнення по  2906,67 грн. з кожного (17440:6=2906,67). 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367,368,374,376,381-384 ЦПК України суд,-
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , подану їх представником ОСОБА_5 задовольнити. 
Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.
Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати недійсним договір купівлі-продажу дачного будинку №224 від 04 лютого 2015 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Технічне промислове постачання» і  ОСОБА_2 щодо дачного будинку АДРЕСА_1 . та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гоменюк Оленою Миколаївною.
 Визнати недійсним договір купівлі-продажу дачного будинку від 19 січня 2016 року, укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 щодо дачного будинку АДРЕСА_1 . та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник Оленою Олександрівною.
 Визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мамай Ірини Володимирівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 34515709 від 29.03.2017 13:48:07. стосовно реєстрації прав власності ОСОБА_4 на дачний будинок АДРЕСА_1 . реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1210087480000; номер запису про право власності 19700774.
Скасувати в Державному реєстрі прав на нерухоме майно запис номер 19700774 про право власності дачного будинку АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1210087480000 та закрити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідний розділ.
 Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_1 об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1210087480000. номер запису про право власності 19700774.
Стягнути в рівних часткахз Товариства з обмеженою відповідальністю «Технічне промислове постачання» (ЄДРПОУ 32999995), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_9 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_10 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_11 ), Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мамай Ірини Володимирівни ( АДРЕСА_12 ),             Департаменту з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації (м. Київ, вул. Хрещатик, 36) на користь  ОСОБА_1  (РНОКПП - НОМЕР_2 , АДРЕСА_13 ) та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_14 ) судовий збір у розмірі 17 440 (сімнадцять тисяч чотириста сорок) грн. 00 коп. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
 
Повний текс постанови складено  23.11.2020 року.

Суддя-доповідач
 
Судді: