П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 505/1329/20	
Головуючий в 1 інстанції: Вергопуло А.К.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Коваля М.П.,
                   суддів  – Домусчі С.Д.,
                                – Кравця О.О.,

за участю: секретар судового засідання – Уштаніт Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 23 вересня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП №4 Подільського відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області Кривого Ярослава, поліцейського СРПП №4 Подільського відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області Мазур Ярослава, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання дій протиправними, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, та закриття провадження у справі,-  

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Котовського міськрайонного суду Одеської області з адміністративним позовом до поліцейського СРПП №4 Подільського відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області Кривого Ярослава, поліцейського СРПП №4 Подільського відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області Мазур Ярослава, в якому просив  визнати дії відповідача ОСОБА_2 , що виразилися в безпідставній зупинці його транспортного засобу о 12.00 год. 09.05.2020 року протиправними; визнати дії відповідача ОСОБА_3 , що виразились в притягненні його 09.05.2020 року до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП протиправними та скасувати його постанову серії БАА №444897 від 09.05.2020 року про накладення відносно нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а справу закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення..
Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 23 вересня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Змінено постанову поліцейського СРПП №4 Подільського відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області Мазур Я. серії БАА №444897 від 09.05.2020 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП ОСОБА_1 в частині обраного адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн., звільнивши ОСОБА_1 на підставі ст. 22 КУпАП від адміністративної відповідальності з огляду на малозначність скоєного правопорушення і обмежившись усним зауваженням, а справу про адміністративне правопорушення закрито. В іншій частині позовних вимог відмовлено. 
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідності висновків суду обставинам справи та з порушенням норм процесуального права, тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відповідачами не надано жодного доказу правомірності оскаржуваної постанови та їх дій, при цьому позивач не зобов`язаний спростовувати вчинення правопорушення. Апелянт вказує, що твердження суду про те, що він під час скоєння правопорушення був у статусі водія є безпідставним припущенням, оскільки автомобілем до зупинки керувала інша особа. При цьому апелянт також вказує про порушення його права на захист.
Апелянт також зазначає, що на відеоролику, який надали до суду відповідачі, видно, що позаду його автомобіля, в зоні дії знаку 3.34 стояла ще три автомобілі, зокрема автомобіль марки «Деу Матіс» чорного кольору, в порушення знаку 3.34, стояв безпосередньо позаду автомобіля позивача. Разом з тим, апелянт стверджує, що перед зупинкою автомобіль не проїздив поруч чи під знак 3.34, оскільки авто було припарковано на протилежному боці автодороги. Крім того, апелянт також зазначає, що причиною зупинки автомобіля була форс мажорна обставина. 
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, постановою серії БАА №444897 від 09.05.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, складеної СРПП №4 Подільського відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області старшим сержантом поліції Мазур Я., притягнуто ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.
З постанови серії БАА №444897 від 09.05.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 09.05.2020 року о 12.30 год. у м. Подільську по вул. Соборній, 74, керував автомобілем марки «Тайота Кемрі», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку та стоянку в зоні дії знаку 3.34 «Стоянка заборонена», чим порушив п.8.4 Правил дорожнього руху.
Не погоджуючись із правомірністю дій відповідачів та постанови серії БАА №444897 від 09.05.2020 року, позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.
Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції дійшов висновку, що у діях водія   ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. ЗА висновками суду, відповідач виявив порушення Правил дорожнього руху, на яке належним чином відреагував, результатом чого стало винесення постанови у справі про адміністративні правопорушення. Водночас, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, в зв`язку з малозначністю вчиненого ним правопорушення, так як негативних наслідків в результаті дій правопорушника не настало, відсутні обставини, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення.
Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основним завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).
За змістом ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації (ч. 1 ст. 7 «Про Національну поліцію»).
За приписами п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі (п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію»).
Частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями).
Пунктом 1.1. ПДР визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Пунктом 1.9. ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно положень пункту 1.10 ПДР, зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо); стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу;
Згідно вимог підпункту «а» пункту 15.10 ПДР, стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка.
Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху встановлено, що ОСОБА_1 09.05.2020 року о 12.30 год. у м. Подільську по вул. Соборній, 74, керував автомобілем марки «Тайота Кемрі», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку та стоянку в зоні дії знаку 3.34 «Стоянка заборонена», чим порушив п.8.4 Правил дорожнього руху та був притягнутий до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП про адміністративні правопорушення, настає в разі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Водночас, статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Дослідивши наявні в матеріалах справи компакт-диски (а.с. 28), колегія суддів зазначає, що відповідачами належними та допустимими доказами доведено факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, зокрема зупинку та стоянку автомобіля марки «Тайота Кемрі», державний номерний знак НОМЕР_1 в зоні дії знаку 3.34 «Стоянка заборонена».
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що твердження позивача та його дружини є  суперечливими та такими, що не можуть бути взяті до уваги з огляду на викладене.
Так, як у заявах по суті справи, так і в апеляційній скарзі апелянт зазначає, що перед зупинкою автомобіль не проїздив поруч чи під знак 3.34, оскільки авто було припарковано на протилежному боці автодороги, тобто не у зоні дії зазначеного знаку.
Одночасно з цим, апелянт стверджує, що позаду його автомобіля, в зоні дії знаку 3.34 стояла ще три автомобілі, зокрема автомобіль марки «Деу Матіс» чорного кольору, в порушення знаку 3.34, стояв безпосередньо позаду автомобіля позивача, що в свою чергу було б неможливим, якщо автомобіль позивача стояв на протилежному боці дороги, не у зоні дії знаку 3.34.
У контексті вищевказаних тверджень апелянта у заявах по суті справи, а також доводів апеляційної скарги, що позивач не зобов`язаний спростовувати вчинення правопорушення, суд вважає за необхідне звернути увагу, що гарантованому у ч.2 ст. 77 КАС України обов`язку доказування суб`єктом владних повноважень правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності кореспондують вимоги ч.1 ст. 77 КАС України, згідно яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Доводи апелянта, що він не був водієм автомобіля марки «Тайота Кемрі», державний номерний знак НОМЕР_1 , а водієм була інша особа, колегією суддів оцінюються критично з огляду на наступне.
Так, згідно положень статті 14-2 КУпАП, чинних на момент складення оскаржуваної постанови,  адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу.
Разом з тим, згідно вимог статті 279-3 КУпАП,  відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили:
ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;
особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.
Оскільки в матеріалах справи відсутні жодні докази наявності вищевказаних підстав для звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, від адміністративної відповідальності, доводи апеляційної скарги у цій частині до уваги не приймаються.
Щодо доводів апелянта в частині порушення процедури притягнення його до адміністративної відповідальності, дослідивши відеофіксацію зазначеної процедури, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що інспектором при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесені постанови по справі про адміністративне правопорушення дотримані усі вимоги передбачені КУпАП.
Твердження апелянта, що було порушено його право на захист, колегія суддів оцінює критично, оскільки згідно відомостей Єдиного Реєстру Адвокатів України, які є загальнодоступними, ОСОБА_1 здійснює індивідуальну адвокатську діяльність на підставі свідоцтва від 03.01.2003 року, виданого Одеською обласною КДКА, тобто є кваліфікованим фахівцем у галузі права, а отже мав можливість захищати свої права особисто на професійному рівні. 
Доводи апелянта, що причиною зупинки автомобіля була форс мажорна обставина колегія суддів також оцінює критично, оскільки зазначені обставини не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, при цьому невід`ємними ознаками вимушеної зупинки, здійсненої у відповідності до п. 9.9. та п. 9.10. ПДР, є увімкнення аварійної сигналізації та установлення знаку аварійної зупинки (у випадку зупинки в місцях з обмеженою оглядовістю дороги хоча б в одному напрямку менше 100 м.
Водночас, здійснивши системний аналіз положень п. 4 ч.1 ст.293 КУпАП та ч. 3 ст.286 КАС України, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, в зв`язку з малозначністю вчиненого ним правопорушення, так як негативних наслідків в результаті дій правопорушника не настало, відсутні обставини, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, при цьому доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. 
Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 23 вересня 2020 року – залишити без задоволення.
Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 23 вересня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП №4 Подільського відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області Кривого Ярослава, поліцейського СРПП №4 Подільського відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області Мазур Ярослава, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання дій протиправними, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, та закриття провадження у справі – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя:                                                              М.П. Коваль

Суддя:                                                                                     С.Д. Домусчі

Суддя:                                                                                     О. О. Кравець