ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року 
м. Київ
справа № 160/4071/20
адміністративне провадження № К/9901/20020/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єресько Л.О.,
суддів: Загороднюка А.Г.,  Соколова В.М., 
розглянувши у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу № 160/4071/20
за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Приходько Альони Анатоліївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення штрафу
за касаційною скаргою приватного виконавця Приходько Альони Анатоліївни та адвоката Верби Андрія Петровича, який діє в інтересах третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 
на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2020 року, ухвалену колегією суддів у складі: головуючого судді - Шлай А.В., суддів Прокопчук Т.С. та Щербака А.А.,

УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
1. ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом, де просила скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Приходько А.А. (далі - відповідачка) від 06 квітня 2020 року про накладення штрафу у розмірі 1700 грн за невиконання без поважних причин рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2018 року у справі № 201/12569/16-ц. 
2. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка вказувала, що автомобіль TOYOTA LAND CRUISER, 2014 року випуску, державний номер НОМЕР_1 знаходиться у користуванні її сина ОСОБА_3 , який перебуває у відрядженні, тому виконання рішення суду у встановлений приватним виконавцем строк не уявляється можливим.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
3. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 травня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
4. Не погодившись із рішенням суду першої інстанції    ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.
5. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 травня 2020 року в адміністративній справі № 160/4071/20 скасовано. Провадження в адміністративній справі № 160/4071/20 закрито.
6. Закриваючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції виходив з того, що постанова приватного виконавця про накладення штрафу, прийнята під час виконання судового рішення у цивільній справі, оскаржується, у даному випадку -- до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в порядку, передбаченому статтею 447 Цивільного процесуального кодексу України. Суд апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення дійшов висновків, що в порядку адміністративного судочинства оскаржуються рішення, дії, бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби при виконанні постанови приватного виконавця про стягнення штрафу, яка, згідно пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», віднесена до переліку виконавчих документів. Такі рішення, дії, бездіяльність мають бути прийняті/вчинені після звернення постанови про накладення штрафу до примусового виконання та відкриття по ній виконавчого провадження, окремого від виконання судового рішення.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух в касаційній інстанції
7. 10 серпня 2020 року до Верховного Суду надійшла спільна касаційна скарга приватного виконавця Приходько Альони Анатоліївни та адвоката Верби Андрія Петровича, діючого в інтересах третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 , на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2020 року у справі № 160/4071/20, де просили скасувати вказане судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
8. Касаційну скаргу вмотивовано тим, що відповідно до частини другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Таким чином, на думку скаржників, справи щодо оскарження постанови приватного виконавця про накладення штрафу за невиконання рішення суду підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.
9. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційної скаргою приватного виконавця Приходько Альони Анатоліївни та адвоката Верби Андрія Петровича, який діє в інтересах третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2020 року у справі № 160/4071/20.
10. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О. від 27 жовтня 2020 року закінчено підготовчі дії та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до статті 345 КАС України.
Позиція інших учасників справи 
12. Від позивачки 21 вересня 2020 року надійшов відзив на касаційну скаргу, де просить задовольнити касаційну скаргу частково, рішення суду апеляційної інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду до Третього апеляційного адміністративного суду. Вказує, що судом апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення порушено положення статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено оскарження рішень, дій, бездіяльності виконавців шляхом подання позову до адміністративного суду.
Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи 
13. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених у статті 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, виходить із такого.
14. Відповідно до ухвали Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року касаційне провадження у справі відкрито з метою перевірки доводів касаційної скарги про порушення судом апеляційної інстанції  норм процесуального права, зокрема, пункту 1 частини першої статті 238 КАС України, що є підставою касаційного оскарження згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України.
16. Згідно зі статтею 1 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
17. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 25 лютого 2020 року приватний виконавець Приходько А.А. виконавчого округу Дніпропетровської області винесла постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 201/12569/16-ц, виданого 28.03.2018 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про витребування із ОСОБА_1 володіння автомобіля марки TOYOTA LAND CRUISER, 2014 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , та зобов`язання позивача передати цей автомобіль ОСОБА_2 .
18. Відповідно до частини другої статті 63 Закону № 1404-VІІІ у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
19. 06 квітня 2020 року Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Приходько А.А. на підставі статтей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» за невиконання без поважних причин боржником рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2018 року у справі № 201/12569/16-ц, на виконання якого 28 березня 2018 року видано виконавчий лист № 201/12569/16-ц, винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 1700 грн на ОСОБА_1 .
20. Як слідує зі змісту постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2020 року вирішуючи питання про закриття провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що зважаючи на характер спірних правовідносин, захист прав ОСОБА_1 , як боржника у виконавчому провадженні, має відбуватися виключно в порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством, у зв`язку з чим спір у цій справі не належить до компетенції адміністративного суду.
21. Так, аналізуючи приписи частини другої статті 74 Закону № 1404-VІІІ, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в порядку адміністративного судочинства оскаржуються рішення, дії, бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби при виконанні постанови приватного виконавця про стягнення штрафу, яка, згідно пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», віднесена до переліку виконавчих документів.
22. Такі рішення, дії, бездіяльність мають бути прийняті/вчинені після звернення постанови про накладення штрафу до примусового виконання та відкриття по ній виконавчого провадження, окремого від виконання судового рішення.
23. Однак, постанова приватного виконавця про накладення штрафу, прийнята під час виконання судового рішення у цивільній справі, отже оскаржується, на думку суду апеляційної інстанції, у даному випадку -- до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в порядку, передбаченому статтею 447 Цивільного процесуального кодексу України.
24. Разом з тим, в обґрунтування доводів касаційної скарги скаржники посилаються на неврахування судом апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення висновків викладених Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 06 червня 2018 року у справах № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18) та № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18), від 28 листопада 2018 року у справі № 2-01575/11 (провадження № 14-425цс18), відповідно до яких юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.
25. За вимогами частини першої статті 18 Закону України  від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
26. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
27. При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
28. Так, згідно зі статтею 447 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (частина перша статті 448 ЦПК України).
29. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
30. Згідно з частиною першою статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
31. Крім зазначеного порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби або приватного виконавця, відповідний порядок також встановлений Законом № 1404-VІІІ.
32. Звертаючись до суду зі скаргою у порядку адміністративного судочинства, боржник ОСОБА_1 просила визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Приходько А.А. (не суду) про накладення штрафу у розмірі 1700 грн, прийняту у межах виконавчого провадження.
33. Отже, на спірні правовідносини поширюється дія Закону № 1404-VIII, яким встановлено відповідний порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби або приватного виконавця.
34. Пунктом 5 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.
35. Таким чином, відповідно до пункту 5 частини першої № 1404-VIII, примусовому виконанню підлягають не лише виконавчі документи, видані судами в передбачених законом випадках на виконання судових рішень, але й постанови приватних виконавців про стягнення витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу, які є окремими виконавчими документами.
36. Відповідно до частини першої статті 74 Закону № 1404-VIII, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
37. Водночас, згідно із частиною другою статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом, на відміну від оскарження дій державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, як це визначено у частині першій статті 74 Закону № 1404-VIII.
38. Отже, імперативною нормою - частиною другою статті 74 Закону № 1404-VIII закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.
39. Аналогічні правові висновки висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 06 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18), у справі № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18) та у справі № 2-01575/11 (провадження № 14-425цс18), від 28 листопада 2018 року у справі № 2-01575/11 (провадження № 14-425цс18), від 13 березня 2019 року у справі № 545/2246/15-ц (провадження № 14-639цс18), від 03 та від 10 квітня 2019 року у справах № 370/1288/15 (провадження № 14-612цс18) та № 766/740/17-ц (провадження № 14-664цс18), від 29 травня 2019 року у справі № 758/8095/15-ц (провадження № 14-134цс19) та від 02 жовтня 2019 року у справі № 766/10138/17-ц.
40. Із наведеного слідує, що Законом № 1404-VIII встановлено спеціальний порядок судового оскарження постанов приватного виконавця про накладення штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.
41. Аналогічні правові висновки висловлені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 03 квітня 2019 року у справі № 344/1016/18.
42. З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції про непоширення юрисдикції адміністративного суду на спір щодо оскарження постанови приватного виконавця про накладення штрафу за невиконання судового рішення у цивільній справі є помилковими.
43. Таким чином суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі та застосування частини першої статті 238 КАС України, що призвело до порушення норм процесуального права та постановлення незаконної постанови, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
44. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 349 КАС суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу для продовження розгляду.
45. За правилами частини першої статті 353 КАС підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
46. Ураховуючи наведене, касаційна скарга приватного виконавця Приходько Альони Анатоліївни та адвоката Верби Андрія Петровича, діючого в інтересах третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 , підлягає задоволенню, а постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2020 року - скасуванню з направленням справи до Третього апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.
Висновки щодо розподілу судових витрат
47. З огляду на результат касаційного розгляду у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу приватного виконавця Приходько Альони Анатоліївни та адвоката Верби Андрія Петровича, який діє в інтересах третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2  - задовольнити.
2. Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2020 року - скасувати.
3. Справу № 160/4071/20 за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Приходько Альони Анатоліївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення штрафу - направити для продовження розгляду до Третього апеляційного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді	Л.О. Єресько  А.Г. Загороднюк   В.М. Соколов