ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року	Львів	Справа № 460/2878/20 пров. № А/857/8521/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді:                                                    Кухтея Р.В.
суддів:                                                                      Носа С.П.,  Шинкар Т.І.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01 липня 2020    (ухвалене головуючим-суддею Недашівською К.М. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Рівне) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним позовом, в якому просила визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - ГУ ПФУ, відповідач) щодо відмови у правомірному визначенні розміру пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 (далі - Закон №3723-ХІІ) та зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплачувати пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в народному господарстві по Україні за 2017-2019 роки відповідно до цього Закону з моменту звернення, 03.07.2019.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 01.07.2020 позов було задоволено повністю.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ПФУ подало апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що звертаючись до управління із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №3723-ХІІ, позивач використала своє право первинного призначення пенсії по Україні, а тому відсутні підстави для застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2016-2018 роки. Крім того, суд першої інстанції не врахував п.п.4-4 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058).
Позивач не скористалася своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.
Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.
З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 з 02.07.2007 перебуває на обліку в ГУ ПФУ та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону №1058-IV, з 03.07.2007 отримувала пенсію по віку відповідно до   Закону №3723-ХІІ.
18.01.2019 позивач подала заяву до органу ПФУ про перехід на інший вид пенсії, а тому її було переведено на пенсію за віком відповідно до Закону №1058.
З 01.03.2019 відповідно до ч.2 ст.42 Закону №1058 автоматизованим способом було проведено перерахунок пенсії позивача.
На звернення позивача щодо умов її пенсійного забезпечення, відповідач листом №Т-6502/07.1-59 від 24.01.2020 повідомив про відсутність підстав для здійснення перерахунку розміру пенсійної виплати з врахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2016-2018 роки. Таке рішення відповідач обґрунтовував тим, що позивач вже реалізувала своє право на призначення пенсії за віком, оскільки відповідно до п.13   розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058 (у редакції, чинній на момент призначення пенсії) з 15.02.2011 їй була призначена пенсія за віком на умовах, визначених Законом №3723-ХІІ. Тому, відповідач стверджував, що підстави для обчислення пенсії позивача з 01.03.2019 з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2016-2018 роки відсутні.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що до 18.01.2019 позивач отримувала пенсію відповідно до Закону №3723-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж ті, що визначені   Законом   №1058. Отже, у даному випадку переведення з 18.01.2019 позивача на пенсію за віком відповідно до Закону №1058 відбулося за її заявою. Вказав, що переведення не можна розцінювати як переведення з одного виду пенсії у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування на інший у тій же системі, тобто позивачу призначено іншу пенсію за іншим законом, а тому при обчисленні розміру пенсійної виплати має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком на умовах Закону №1058).
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України громадянам гарантовано право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Закон №1058-IV визначає Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.
Частиною першою статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати : 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до ч.1 ст.10 Закону №1058-IV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Згідно ч.2 ст.40 Закону №1058-IV, (заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою : Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Таким чином, при переведенні з одного виду пенсії на інший особам враховується заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), як при первинному призначенні пенсії, а за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій ст.40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Суд зазначає, що ч.3 ст.45 Закону № 1058-IV встановлено порядок переведення з одного виду пенсії на інший вид, тобто вказана норма застосовується до тих видів пенсій, які визначені саме Законом №1058-IV.
Позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону №3723-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж ті, що визначені Законом №1058-IV.
Водночас, в даній адміністративній справі має місце призначення пенсії за іншим законом, а не переведення з одного виду пенсії на інший вид в межах одного закону.
Аналогічна правова позиція щодо необхідності пенсійного органу діяти в подібних обставинах як при призначенні пенсії, а не переведенні на іншу пенсію, викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 по справі №876/5312/17, яку правильно застосував суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору.
З наведених мотивів колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги ГУ ПФУ про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки в даному випадку мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не перерахунок вже призначеної пенсії за нормами Закону № 1058-IV.
Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.
Керуючись ст.ст. 12, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01 липня 2020 року по справі №460/2878/20 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. В. Кухтей 	
судді	 	С. П. Нос 	
 	 	Т. І. Шинкар