У х в а л а  
 
09 листопада 2020 року
м. Київ
 
справа № 760/2587/16-ц
провадження № 61-14435 ск 20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Кузнєцова В. О.,
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», третя особа - Публічне акціонерне товариство «Кредобанк», про захист прав споживача страхових послуг та стягнення страхового відшкодування,
 
В с т а н о в и в:
 
У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування», третя особа - ПАТ «Кредобанк», про стягнення страхового відшкодування у сумі 277 200,00 грн.
 
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 28 листопада       2019 року позов задоволено: стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь  ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі    277 200,00 грн; стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь держави судовий збір у розмірі 2 772,00 грн.
 
Не погодившись із даним рішенням суду, ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» було подано апеляційну скаргу на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 листопада 2019 року.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року апеляційну скаргу ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» задоволено: рішення Солом`янського районного суду м. Києва від                28 листопада 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову  ОСОБА_1 до ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування», третя особа - ПАТ «Кредобанк», про захист прав споживача страхових послуг та стягнення страхового відшкодування.
 
23 вересня 2020 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року.
 
У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , просить суд касаційної інстанції скасувати постанову Київського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року та залишити в силі рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 листопада 2019 року.
 
Дослідивши касаційну скаргу  ОСОБА_1 , Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на наступне.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;       в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на       01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Згідно з пунктам 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову в справах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується.
 
Як убачається з матеріалів касаційного провадження, ціна позову в даній справі становить 277 200,00 грн, яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2102,00*250=525 500,00 грн).
 
Отже, відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України рішення суду апеляційної інстанцій в даній справі не підлягає касаційному оскарженню.
 
Разом із цим, касаційна скарга не містить посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягає касаційному оскарженню.
 
Таким чином, оскільки належних та обґрунтованих доводів, які б свідчили про можливість відкриття касаційного провадження в даній справі, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України,у касаційній скарзі не наведено, а тому суд приходить до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
З урахуванням указаного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судове рішення у справі з ціною позову, яка не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
У х в а л и в:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною                 скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», третя особа - Публічне акціонерне товариство «Кредобанк», про захист прав споживача страхових послуг та стягнення страхового відшкодування.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                          В.М. Ігнатенко

                                                                                                                      В. С. Жданова

                                                                                                                      В. О. Кузнєцов