УХВАЛА       
09 листопада 2020 року
м. Київ
справа № 592/6348/13
провадження № 61-15768ск20
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Червинської М. Є. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Ковпаківського районного суду міста Суми від 25 жовтня 2013 року та постанову Сумського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виділ частки нерухомого майна у праві спільної часткової власності,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2013 року  ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виділ в натурі частки нерухомого майна у праві спільної часткової власності.
Заочним рішенням Ковпаківського районного суду міста Суми від 25 жовтня 2013 року позовну заяву  ОСОБА_4 , ОСОБА_5 задоволено.
Виділено  ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5  в натурі частину житлового будинку та господарських будівель, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а саме такі приміщення будинку та прибудов до будинку: кухня « 1-1», площею 30,6 кв.м., туалет «1-2» площею 1,7 кв.м., житлова кімнта « 1-3», площею 13,3 кв.м., житлова кімната « 1-4», площею 9,0 кв.м., житлова кімната « 1-5», площею 19,1 кв.м., коридор « 1-6», площею 2,7 кв.м., ванна « 1-7», площею 4,3 кв.м., коридор « 1-8», площею 5,4 кв.м., топочна « 1-9», площею 6,0 кв.м., з прибудованих споруд - вбиральня «Д», визнано право власності на окремий об`єкт нерухомого майна, в рівних частках, а саме по 1/2 за кожним. 
Постановою Сумського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишено без задоволення.
Заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 жовтня 
2013 року залишено без змін.
26 жовтня 2020 року ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 - 
ОСОБА_3 звернулися через засоби поштового зв`язку до Верховного Суду із касаційною скаргою на заочне рішення Ковпаківського районного суду міста Суми від 25 жовтня 2013 рокута постанову Сумського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року, яка не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року 
№ 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Як на підставу касаційного оскарження заявники узагальнено посилаються на порушення судами норм матеріального та процесуального права, проте не зазначають конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.
За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявникам необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та надіслати копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею         392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Ковпаківського районного суду містаСуми від 25 жовтня 2013 року та постанову Сумського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 30 листопада 
2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга буде повернута заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                      М. Є. Червинська