Ухвала
Іменем України 
 
09 жовтня 2020 року
м. Київ
Справа № 428/43/19
Провадження № 51-2647 км 19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 22 вересня 2020 року,
встановив:
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 22 вересня 2020 року  клопотання прокурора Луганської обласної прокуратури про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на 60 діб задоволено. Продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до 20 листопада 2020 року включно кожному. 
У касаційній скарзі ОСОБА_4 ставить питання про перегляд вказаної ухвали апеляційного суду, яку він додав до своєї скарги, в касаційному порядку. 
Відповідно до ч. 2 ст. 424 КПК України ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.
Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Тобто вказаним рішенням визнано неконституційними виключно положення щодо неможливості апеляційного оскарження ухвал про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення рішення по суті, однак це рішення не стосується можливості касаційного оскарження таких рішень суду апеляційної інстанції.
Оскільки ухвала апеляційного суду, якою продовжено строк тримання під вартою та призначено справу до розгляду, не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню щодо ОСОБА_4 , вона не підлягає окремому оскарженню в касаційному порядку.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку. 
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 22 вересня 2020 року.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді
 
ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                     ОСОБА_3