Провадження № 33/4820/737/20 
Справа № 680/952/20 Головуючий в 1-й інстанції Яцина О. І. 
Категорія: ч.1 ст.172-6 КУпАП Доповідач Матущак М.С. 

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 грудня 2020 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Матущак М.С., за участю секретаря судового засідання Бачук К.О., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , прокурора Мартинюка О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції з Новоушицьким районним судом Хмельницької області матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Новоушицького районного суду Хмельницької області від 19 листопада 2020 року,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Новоушицького районного суду від 19 листопада 2020 року
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює спеціалістом юридичного відділу Новоушицької селищної ради, ІПН – НОМЕР_1 , протягом року до адміністративної відповідальності не притягалася,
визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
       Стягнуто з неї 420 грн. 40 коп. судового збору на користь держави.
Згідно з матеріалами справи, 05 листопада 2020 року начальником управління стратегічних розслідувань в Хмельницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України старшим лейтенантом поліції Земок О.В. складено протокол №332 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, щодо ОСОБА_1 .
Їй ставиться у провину те, що вона, будучи спеціалістом юридичного відділу Новоушицької селищної ради Хмельницької області, відповідно до підпункту «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону, несвоєчасно, без поважних причин, подала 04 червня 2020 року декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік, чим вчинила адміністративні правопорушення пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила постанову судді Новоушицького районного суду від 19 листопада 2020 року скасувати, а провадження у справі закрити.
Уважала, що постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зазначала, що такий орган, як Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України до суб`єктів, які наділені правом перевірки як декларацій, так і змін у майновому стані суб`єктів декларування – не відноситься.
Стверджувала, що такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов`язана зі здійсненням такої функції.
Крім того, посилалась на те, що посадові особи департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України відповідно до п.4 розділу ІІ Порядку вправі виключно у випадку встановлення факту неподання декларації, або змін у майновому стані до декларацій суб`єктом декларування, після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціальний уповноважений суб`єкт у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів скласти протокол про адміністративне правопорушення.
Однак, усі обов`язкові дії по проведенню перевірки, зокрема, після встановлення, що суб`єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, тільки співробітники НАЗК вправі на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо її притягнення до відповідальності.
Указувала, що в протоколі про адміністративне правопорушення були відсутні дані щодо проведення відповідної перевірки стосовно неї, повідомлення НАЗК про результати такої перевірки Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, її пояснення направлені на підставі листа НАЗК щодо причин несвоєчасного подання декларації та інше.
Таким чином, на її думку, в даному випадку перевірка своєчасності подання нею декларації відбувалася в порушення п.2-п.5 розділу ІІ Порядку, неналежним суб`єктом, за межами компетенції особи Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України та без відповідного звернення НАЗК.
Посадова особа Департаменту стратегічних розслідувань України, що склала протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.172-6 КУпАП за порушення ч.1 ст.45 ЗУ «Про запобігання корупції», здійснивши її перевірку як суб`єкта декларування, та склавши протокол без відповідного звернення (доручення) НАЗК, вийшла за межі своїх повноважень, тобто діяла не в рамках діючого законодавства.
Крім того, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, визначається лише умисною формою вини, тобто коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
При цьому діяння, передбачені ст.172-6 КУпАП, є діяннями з формальним складом, які можуть бути вчинені тільки умисно.
На її думку, вона не мала умислу на неподання декларації, а прокурором у судовому засіданні суду першої інстанції не було доведено її умислу на скоєння адміністративного правопорушення.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, заперечення прокурора Мартинюка О.Г. проти її задоволення, приходжу до висновку про таке.
Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи і вирішення її у точній відповідності з законом.
Уважаю, що зазначені вимоги закону судом першої інстанції не було дотримано у повному обсязі, а рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та належним чином невмотивованим.
Частиною 1 ст.172-6 КУпАП було передбачено відповідальність за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, а саме за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Так, розглядаючи протокол №332 від 05 листопада 2020 року про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП, складеного відносно ОСОБА_1 , суд першої інстанції дослідив наявні в матеріалах справи докази та дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 несвоєчасно подала без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Згідно зі ст.3 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадами в органах місцевого самоврядування є: посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.
Відповідно до п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», посадові особи місцевого самоврядування є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, а відтак ОСОБА_1 будучи спеціалістом юридичного відділу Новоушицької селищної ради є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією.
Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією — діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони, та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч.1 ст.3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну та/або цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у п.1, п.п. "а" і "в" п.2, п.5 ч.1 ст.3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
17 березня 2020 року набрав чинності Закон №530-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)».
Відповідно до вказаного Закону №530-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)», розділ 13 «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» доповнено пунктом 2-1, згідно з яким продовжено до 01 червня 2020 року строк подання декларацій, які подаються за минулий рік.
Таким чином, ОСОБА_1 була зобов`язана подати декларацію особи, яка уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік до 01 червня 2020 року, однак подала лише 04 червня 2020 року.
З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 , будучи відповідно до п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, на думку автора протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, несвоєчасно без поважних причин подала 04 червня 2020 року декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік.
Водночас стосовно адміністративної відповідальності за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, приходжу до висновку про наступне.
05 листопада 2020 року начальник управління стратегічних розслідувань в Хмельницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України старший лейтенант поліції Земок О.В. склав протокол №332 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, щодо ОСОБА_1 .
Відповідно до вимог ст.65 Закону України «Про запобігання корупції» №1700-VII від 14 жовтня 2014 року за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.
Рішенням Конституційного Суду України №13-р/2020 від 27 жовтня 2020 року у справі за конституційним поданням 47 народних депутатів України стосовно відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України «Про запобігання корупції», Кримінального кодексу України визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), ст.65 Закону України «Про запобігання корупції», яка визнана неконституційною, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.
Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено.
Таким чином, Конституційний Суд України, дійшов висновку, що ст.65 Закону України «Про запобігання корупції» №1700-VII (зі змінами) від 14 жовтня 2014 року суперечить Конституції України.
З урахуванням наведених обставин, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Отже, уповноважена особа – начальник УСР у Хмельницькій області ДСР Національної поліції України Земок О.В. уже не мав повноважень 05 листопада 2020 року складати протокол №332 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, та направляти його в подальшому для розгляду по суті до місцевого суду.
Тому відповідно до п.6 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не могло бути розпочато, а розпочате підлягало закриттю за обставин скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.
Уважаю, що враховуючи рішення Конституційного Суду України №13-р/2020 від 27 жовтня 2020 року, відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.
За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, – закриттю на підставі п.6 ч.1 ст.247 КУпАП.
Керуючись ст.294 КУпАП,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову судді Новоушицького районного суду Хмельницької області від 19 листопада 2020 року щодо притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП скасувати.
Провадження у справі відносно  ОСОБА_1 закрити на підставі п.6 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Хмельницького 
апеляційного суду Матущак М.С.