ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року	Львів	Справа № 260/19/19 пров. № А/857/10754/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,
суддів - Обрізка І. М., Онишкевича Т. В., 
за участю секретаря судового засідання - Цар М. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 липня 2020 року (ухвала постановлена судом у складі головуючого судді Скраль Т. В. у м. Ужгороді о 08:54 год) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

                                                     ВСТАНОВИВ:

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.02.2019, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.05.2019, зобов`язано Ужгородське об`єднане управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області виплатити пенсію ОСОБА_1 за період з 01.11.2017 по 31.10.2018. Вказане рішення суду набрало законної сили 29.05.2019.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.08.2019 замінено сторону виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим в адміністративній справі № 260/19/19, а саме боржника Ужгородське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 23.09.2019 замінено сторону у виконавчому листі Закарпатського окружного адміністративного суду, виданому 15.07.2019 у справі № 260/19/19, а саме боржника Ужгородське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.03.2020 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області подати протягом десяти днів з дати прийняття цієї ухвали звіт про повне виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.02.2019.
31.03.2020 року на адресу суду надійшов звіт Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області про виконання рішення суду у даній справі, в якому зазначено про проведення нарахування ОСОБА_1 пенсії та виплачено частину боргу в сумі 17615,53 грн, а решту суми заборгованості включено до Реєстру рішень суду, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою та буде виплачена після виділення коштів.
10.04.2020 позивачем подано до суду клопотання про накладення штрафу на керівника органу Пенсійного фонду, відповідального за виконання рішення суду, відповідно до частини четвертої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення відмовлено, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області подати новий звіт про повне виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 протягом десяти днів з дати прийняття цієї ухвали.
22.05.2020 Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області подало до суду звіт про виконання рішення суду, в якому зазначено обставини, викладені у звіті від 31.03.2020.
02.06.2020 позивачем подано до суду клопотання про накладення штрафу на керівника органу Пенсійного фонду або інших посадових осіб, відповідальних за виконання рішення суду.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 30.07.2020 визнано поданий Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області звіт про виконання рішення суду у справі №260/19/19 таким, що не підтверджує виконання рішення суду у повному обсязі; вказане вище клопотання позивача задоволено, накладено штраф на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області Пентек А. Ю. у розмірі 43 940 грн та встановлено боржнику новий строк для подання звіту про повне виконання рішення суду у даній справі тривалістю 30 календарних днів з дня набрання судовим рішенням законної сили.
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області подало апеляційну скаргу, у якій, з покликанням на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове - про відмову в задоволенні клопотання про накладення штрафу.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції безпідставно не враховано, що рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 у даній справі було виконане боржником в межах його повноважень, так як пенсію позивачу нараховано та її виплату буде здійснено в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду», за наявності відповідного цільового фінансування з Державного бюджету України, а тому відсутні підстави для накладення штрафу.
В судове засідання з розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до частини четвертої статті 229, статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши доповідь головуючого судді, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.
Частиною першою статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи положення згаданої норми, а також доводи та вимоги апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, апеляційний суд переглядає ухвалу суду першої інстанції в частині накладення штрафу за невиконання рішення суду. 
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з частинами другою-четвертою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Такі ж вимоги передбачені статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України.
Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).
У Рішенні від 26.06.2013 Конституційний Суд України взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00, від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбачений статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.
На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.
З метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Так, згідно з частинами першою, другою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У Рішенні від 30.06.2009 № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.
Згідно з пунктом 40 рішення ЄСПЛ від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції» виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.
З огляду на викладене, суд вправі вживати заходи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подання звіту та накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення суду.
Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, поданий 22.05.2020 до суду звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про виконання рішення суду у справі № 260/19/19 не підтверджує виконання вказаного рішення у повному обсязі, оскільки на момент його розгляду судом першої інстанції повної виплати нарахованої суми пенсії ОСОБА_1 здійснено не було.
Водночас стосовно наявності правових підстав для накладення штрафу на начальника Головного управління Пенсійного фонду в Закарпатській області за невиконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції передчасним з огляду на таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Відповідно до підпунктів 4, 5 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне та в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Таким чином, виплати здійснює Головне управління Пенсійного фонду України винятково коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством.
Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 (далі - Порядок № 649).
Відповідно до пункту 1 Порядку № 649 цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, коштами, передбаченими в державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.
Згідно з пунктом 3 Порядку № 649 боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.
Пунктами 4, 5 Порядку № 649 передбачено, що черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.
Для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України:
документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника;
копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа;
розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.
Відповідно до пункту 10 Порядку № 649 виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету у спосіб перерахування коштів боржнику.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що виплата нарахованих (перерахованих) сум пенсій та щомісячного довічного грошового утримання судді за рішенням суду здійснюється, зокрема, коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Черговість виконання судових рішень визначається датою їх надходження.
З матеріалів справи встановлено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснило нарахування пенсії та щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 за період з 01.11.2017 по 31.10.2018, виплачено 17615,53 грн, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.02.2019 в частині виплати заборгованості в розмірі 299120,08 грн включено до Реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 649.
Таким чином, боржник в особі керівника Головного управління вжив конкретні заходи з метою виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.02.2019.
Фактична невиплата нарахованих 299120,08 грн зумовлена тим, що виділені бюджетні кошти на виконання судових рішень, боржником в яких є Пенсійний фонд України, спрямовуються на безумовне виконання таких рішень у порядку черговості прийняття. Тому, за умови дотримання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області встановленого порядку виконання судового рішення, рішення щодо накладення штрафу на керівника управління є передчасним, оскільки жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.
Аналогічну позицію Верховний Суд України висловив, зокрема, в ухвалі від 19.05.2015 № 21-1044а15 та в постанові від 22.11.2016 у справі № 804/5081/13-а та підтримав Верховний Суд, зокрема, у постановах від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а, від 16.07.2018 у справі № 811/1469/18, у постанові від 23.04.2020 у справі № 560/523/19.
Апеляційний суд враховує, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду. Зважаючи на приписи наведених положень процесуального закону, з урахуванням характеру спірних правовідносин та фактичних обставин справи апеляційний суд не вбачає наявності таких обставин.
Суд також зазначає, що стаття 113 Конституції України встановлює, що Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади та у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» діяльність Кабінету Міністрів України ґрунтується на принципах верховенства права та законності.
Приписи статті 117 Конституції України визначають, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови та розпорядження, які є обов`язковими до виконання.
Відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції та законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови та розпорядження.
Отже, Порядок № 649 розроблений та затверджений Кабінетом Міністрів України на виконання своїх конституційних повноважень для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних та інших пов`язаних з ними виплат, є обов`язковим для виконання всіма органами та посадовими особами, включаючи органи Пенсійного фонду України.
Зважаючи на те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області виконало конкретні заходи, спрямовані на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.02.2019, дотримуючись Порядку № 649, апеляційний суд приходить до висновку про передчасність застосування судом першої інстанції до начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області штрафу за виконання судового рішення не в повному обсязі.
За наведених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про накладення штрафу, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції в цій частині та прийняття постанови про відмову у задоволенні клопотання позивача про накладення штрафу.
Керуючись статтями 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України,

                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області задовольнити.
Ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 липня 2020 року у справі № 260/19/19 в частині накладення штрафу на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області Пентек Анастасію Юріївну - скасувати та відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу за невиконання рішення суду.
В решті ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 липня          2020 року у справі № 260/19/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	Т. В. Онишкевич  	
Повне судове рішення складено 22.10.2020