КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 753/11943/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/12744/2020
 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
07 жовтня 2020 року                                                                                     м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Слюсар Т.А.,
суддів: Волошиної В.М., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Верес Ю.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Гончарова Михайла Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 31 липня 2020 року у складі судді Коренюк А.М.,
у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди, - 

В С Т А Н О В И В :
 
У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом про стягнення грошових коштів, у сумі  122 900 грн. та 100 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
Разом з позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на: 
транспортний засіб - автомобіль «КІА» 2008 року випуску, модель SPORTAGE, дата реєстрації 21.12.2018, об`єм двигуна 1591, що належить ОСОБА_2 та заборонити його відчужувати;
 частину квартири АДРЕСА_1 та квартиру              АДРЕСА_2 , що належать на праві приватної власності ОСОБА_2 та заборонити їх відчужувати.
Заява обґрунтована тим, що позивачем під час пошуку приміщення з метою його подальшої оренди ІНФОРМАЦІЯ_1 в мережі Інтернет на сайті: https:// 100realty.ua, за посиланням  ІНФОРМАЦІЯ_2 , оголошення ІНФОРМАЦІЯ_4 було знайдено оголошення. В останньому зазначалось, що за адресою: АДРЕСА_2 , в ЖК «RIVER STONE», на 9-му поверсі надається в оренду приміщення загальною площею 122 кв.м., власником якого є ОСОБА_2 .
За результатами перемовин між позивачем та відповідачем 15 січня 2020 року було укладено договір найму (оренди) нерухомого майна № 1, згідно з п. 4.5 якого відповідач зобов`язувався передати приміщення № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , 9 поверх, в оренду з 01 лютого 2020 року. 
 Того ж дня було передано відповідачу грошову суму в рахунок сплати орендної плати, а саме: 3800 доларів США.
В подальшому між позивачем і відповідачем було досягнуто домовленості про проведення ремонтних робіт в квартирі на суму 20 577 грн., які також було перераховано відповідачу на його картковий рахунок.
Незважаючи на визначений у п. 4.5 договору термін фактичної передачі квартири в оренду позивачеві,станом на 01 лютого 2020 року відповідач це приміщення не передав, хоча позивачем на той момент, було виконано умови договору в частині оплати орендної плати повністю у визначеному договором розмірі.
Після чого ІНФОРМАЦІЯ_3 на сайті:  https://100realty.ua , за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5, ID: НОМЕР_2, знову було опубліковано оголошення, згідно з яким надавалось в оренду приміщення загальною площею 122 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , в ЖК «RIVER STONE», на 9-му поверсі. До оголошення додавались фото приміщення (квартири) вже після ремонту, який було зроблено в тому числі за рахунок коштів позивача.
 Також зазначено, 24 лютого 2020 року позивач отримав повідомлення, датоване          11 лютого 2020 року, в якому йшла мова про дострокове розірвання договору та про покладання на позивача обов`язку сплатити штраф у розмірі 2600 доларів США за начебто несвоєчасне внесення орендної плати. Поряд з цим, у листі відповідач жодним чином не прокоментував факти отримання грошових коштів на його користь у розмірі 3800 доларів США та 20 577 грн.
 У відповідь 28 лютого 2020 року позивач направив на адресу відповідача із повідомлення, в якому висловив незгоду із викладеними вимогами про розірвання договору та сплатою штрафу.
У зв`язку з чим зазначив, що відповідач неправомірно отримав грошову суму загальним розміром 122 990 грн., а також  вважав, що внаслідок неправомірних дій відповідача йому заподіяно моральну шкоду, в сумі 100 000 грн., а також витрати по справі.
Просив забезпечити позов, мотивуючи тим, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 31 липня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.
Зазначено, що ухвала районного суду  постановлена не законною, не обґрунтованою та такою, щоне ґрунтується на засадах верховенства права з викладенням доводів апеляційної скарги  ідентичних  змісту  заяви про забезпечення позову.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не погоджується з її доводами, зазначає, що позивачем не надано жодних доказів в обґрунтування того, що невжиття заходів забезпечення позову у заявлений спосіб може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, з урахуванням та співставленням вищенаведеного у цьому відзиві з доводами апеляційної скарги позивача та матеріалами даної цивільної справи.
Враховуючи зазначене, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу районного суду - без змін.
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_3 , які просили апеляційну скаргу задовольнити, ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_4 , які просили залишити  апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що  підлягає частковому  задоволенню з наступних підстав.
 
Відмовляючи в задоволенні заяви, районний суд виходив з того, що відсутня реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення такого позову.
Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст.124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.
Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
 Звертаючись у суд з позовом,  ОСОБА_1 просив про стягнення грошових коштів  за неправомірне отримання ОСОБА_2 грошової суми, загальним розміром 122 990 грн., а також  на відшкодування моральної шкоди просив стягнути 100 000 грн.
Отже, ціна заявленого по справі позову становить суму 222  990 грн.
Також, одночасно із позовом позивач подав заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на транспортний засіб - автомобіль «КІА» 2008 року випуску, модель SPORTAGE, дата реєстрації 21.12.2018, об`єм двигуна 1591, що належить ОСОБА_2 та заборонити його відчужувати; частину квартири АДРЕСА_1 , й на квартиру АДРЕСА_2 , що належать на праві приватної власності ОСОБА_2 та заборонити їх відчужувати.
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_2  на праві приватної власності належать: 1/3 частина квартири п`ятикімнатної, загальною площею 108,7 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; квартира трикімнатна, загальною площею 121,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 67-68).
Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод чи інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечень я позову.
Правова природа арешту майна, вчиненого у зв`язку із провадженням по цивільній справі, полягає у обмеженні права розпорядженні ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, укладення інших правочинів чи перероблення майна), при цьому за власником зберігається право користування. Таке обмеження допускається, якщо воно передбачено законом і є обґрунтованим.
З матеріалів справи убачається, що між сторонами виник спір щодо повернення грошових коштів, до відповідача заявлено матеріальну вимогу на суму 232 990 грн. 
Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову може бути відчужене.
Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.
Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчитися, що між сторонами виник спір.
Отже, відповідно до справи, ціна поданого по справі ОСОБА_1 позову становить 222 990 грн. 
Натомість необхідність застосування заходів забезпечення позову обумовлено вірогідністю настання обставин, що можуть перешкодити виконанню в майбутньому судового рішення у разі задоволення позовних вимог.
Крім того, забезпечення позову спрямоване насамперед проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може розпорядитися власністю.
За таких обставин, колегія суддів вважає помилковими висновки районного суду про відсутність правових підстав до задоволення поданого по справі позову, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а по справі необхідно постановити нове судове рішення про часткове задоволення  заяви, враховуючи наступне.
Звертаючись з заявою, позивач просив накласти  арешт на майно, яке належить  ОСОБА_2 з забороною  його відчуження зокрема, на автомобіль «КІА» 2008 року випуску, модель SPORTAGE, дата реєстрації 21.12.2018, об`єм двигуна 1591,  частину квартири АДРЕСА_1 та на квартиру АДРЕСА_2 .
Між тим, у матеріалах справи, які є предметом дослідження суду, відсутня  повна інформація щодо автомобіля  «КІА» 2008 року випуску, модель SPORTAGE, остільки не містить  державного реєстраційного номеру транспортного засобу.
Згідно даних витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_6 , а також  квартира АДРЕСА_2 .
З урахуванням ціни заявленого позову, колегія суддів дійшла висновку про доцільність накладення  арешту на  1/3 частини квартири АДРЕСА_6 , що належить  ОСОБА_2 , остільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку доведеності вимог. 
З огляду на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у забезпеченні позову шляхом накладення арешту на автомобіль «КІА» 2008 року випуску, модель SPORTAGEта квартиру АДРЕСА_2 .
Враховуючи зазначене та з метою недопущення спричинення значної шкоди заявнику та порушення принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, а також з урахуванням співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, необхідно вжити негайних заходів, направлених на ефективний захист та поновлення порушених/оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся.
При цьому обраний  вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу адвоката Гончарова Михайла Сергійовича в інтересах ОСОБА_1  задовольнити.
Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 31 липня 2020 рокускасувати постановити по справі нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.
Накласти арешт на 1/3 частини квартири АДРЕСА_6 , що належить  ОСОБА_2 .
У задоволенні заяви в іншій частині відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.   
 
Повне судове рішення складено12 жовтня 2020 року.

Суддя-доповідач:  
 
Судді: