Ухвала
Іменем України 
22 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 423/510/20
провадження № 51-6153 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,  
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Попаснянського районного суду Луганської області від 16 липня 2020 року та ухвалу Луганського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року, 
встановив:
Вироком Попаснянського районного суду Луганської області від 16 липня 2020 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. 
Зараховано в строк відбування покарання тримання ОСОБА_4 під вартою в установі попереднього ув`язнення з 14 січня 2020 року по 16 липня 2020 року.
Ухвалою Луганського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року змінено вирок Попаснянського районного суду Луганської області від 16 липня 2020 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України  зараховано ОСОБА_4 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 14 січня 2020 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
 В іншій частині вирок залишено без зміни.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений, в обґрунтування своєї невинуватостіу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого                       ч. 2 ст. 186 КК України, вказує на неповноту та упередженість судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, доказам у кримінальному провадженні просить дати іншу оцінку ніж її дали суди першої та апеляційної інстанцій, зокрема показанням свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , протоколу огляду місця події від    13 січня 2020 року, що відповідно до вимог ст. 438 КПК України, не є підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції.
Таким чином, всупереч наведеним положенням процесуального закону, у поданій скарзі засуджений  не зазначає, яких саме порушень допустилися суди першої та апеляційної інстанції та не конкретизує, у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених судами судових рішень, і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом вироку районного суду та ухвали апеляційного суду згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України та з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 419 цього Кодексу.
Тобто, засудженим у скарзі не наведено обґрунтування, як саме такі порушення, на його думку, вплинули на правильність доведеності його винуватості у вчиненні злочину, а також на прийняття судами першої та апеляційної інстанцій законних та обґрунтованих рішень в цілому.
При цьому у поданій касаційній скарзі  засуджений  не зазначає, в чому незаконність та  необґрунтованість ухвали апеляційного суду, які конкретно порушення закону, в силу ст. 419 КПК України, на  його думку, було допущено цим судом та які доводи апеляційної скарги сторони захисту суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив. 
Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно звимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання нової касаційної скарги.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків – п`ятнадцять  днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                 ОСОБА_2                                           ОСОБА_3