Ухвала
 
18 листопада 2020 року
м. Київ
 
справа № 199/11545/13
 
провадження № 61-16099ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув клопотання про поновлення строку на оскарження судового рішення та касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 червня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду                                           м. Дніпропетровська від 10 січня 2014 року, з урахування ухвал Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 липня  2014 року та від 03 листопада 2014 року про виправлення описок, позов Публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» (далі - ПАТ АБ «Індустріалбанк») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.
Стягнуто солідарно зі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь                                   ПАТ АБ «Індустріалбанк» заборгованість за кредитним договором                               від 30 серпня 2006 року № КRА/0900/80/06 станом на 21 жовтня 2013 року у розмірі 194 103,54 грн, яка складається з: 21 027,19 грн - заборгованість по кредиту; 736 грн - заборгованість по відсоткам; 172 340,35 грн - пеня за порушення строку погашення заборгованості по сплаті кредиту та нарахованих відсотків.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська  від 10 січня 2014 року задоволено.
Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду                                             м. Дніпропетровська від 10 січня 2014 року скасовано та справу призначено до розгляду.
 
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2020 року позов ПАТ АБ «Індустріалбанк» задоволено частково.
Стягнуто з солідарно зі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь                                   ПАТ АБ «Індустріалбанк» заборгованість за кредитним договором                                від 30 серпня 2006 року № КRА/0900/80/06 станом на 21 жовтня 2013 року у розмірі 21 763,19 грн, яка складається з: 21 027,19 грн - заборгованість по кредиту; 736 грн - заборгованість по відсоткам.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 червня 2020 року, з урахуванням ухвали Дніпровського апеляційного суду від 11 вересня           2020 року про виправлення описки, апеляційну скаргу                                                           ПАТ АБ «Індустріалбанк» задоволено частково.
Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська  від 16 січня 2020 року скасовано.
Позов ПАТ АБ «Індустріалбанк» задоволено частково.
Стягнуто солідарно зі  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь                                   ПАТ АБ «Індустріалбанк» заборгованість за кредитним договором                               від 30 серпня 2006 року № КRА/0900/80/06 станом на 21 жовтня 2013 року у розмірі 2 722,78 доларів США, яка складається з: 2 630,70 доларів США - заборгованість по кредиту; 92,08 доларів США - заборгованість по відсоткам; 20 000 грн - пеня за порушення строку погашення заборгованості по сплаті кредиту та нарахованих відсотків.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
У листопаді 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 червня 2020 року з пропуском строку на касаційне оскарження судового рішення, оскільки згідно з поштовим штемпелем на конверті відправлена до Верховного Суду 27 жовтня 2020 року.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно із частиною першою та другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що процесуальний строк пропущено з поважних причин, оскільки повний текст оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції вона не отримувала, а про її існування дізналася 28 вересня 2020 року після отримання ухвали Дніпровського апеляційного суду від 11 вересня 2020 року про виправлення описки у рішенні суду. Повний текст оскаржуваної постанови Дніпровського апеляційного суду отримано 29 вересня 2020 року її представником у районному суді, докази на підтвердження чого містяться в матеріалах справи.
При цьому вважає дані обставини поважними для поновлення зазначеного строку.
 
Наведені особою, яка подала касаційну скаргу, підстави для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними, оскільки нею не надано доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку. 
ОСОБА_1 не долучено до касаційної скарги доказів, які підтверджують дату отримання копії судового рішення або доказів на підтвердження порушення апеляційним судом порядку вручення копії судового рішення, передбаченого статтею 272 ЦПК України.
 
Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 272 ЦПК України за заявою учасника справи копія повного судового рішення вручається йому під розписку безпосередньо в суді. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Заявником не надано доказів на підтвердження того, що апеляційним судом було порушено порядок вручення (надіслання) копії судового рішення, передбачений статтею 272 ЦПК України, та про обставини, що об`єктивно перешкоджали отримати вказане судове рішення і подати касаційну скаргу в передбачений ЦПК України строк.
 
Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 необхідно подати до суду касаційної інстанції докази, які підтверджують дату отримання копії судового рішення саме нею (в оригіналах або завірені в установленому порядку їх копії, якими можуть бути оригінал поштового конверту, довідка із суду, поштового відділення зв`язку тощо) або доказів на підтвердження того, що апеляційним судом було порушено порядок вручення копії судового рішення, передбаченого статтею 272 ЦПК України.
 
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
 
Згідно із частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
 
Також касаційна скарга ОСОБА_1 не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки в порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, заявником у касаційній скарзі не вказано підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
Абзацом першим частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті             1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Відповідно до абзаців першого, другого пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України визначено, що судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо:
1) справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду;
2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою;
3) судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні;
4) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу;
5) справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою;
6) судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції;
8) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
Підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо:
1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або
2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або
3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або
4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 узагальнено посилається на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження.
 
Саме по собі посилання у касаційній скарзі на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права без зазначення на обґрунтування випадків (випадка), перелічених у пунктах 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.
 
Отже, заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
Визнати наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними.
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 червня 2020 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                         Р. А. Лідовець