Справа № 130/668/20
Провадження № 22-ц/801/2032/2020
Категорія: 82
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шепель К. А.
Доповідач:Копаничук С. Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року	Справа № 130/668/20	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого : Копаничук С.Г.
Суддів:Оніщука В.В., Голоти Л.О.
при секретарі: Очеретній М.Ю.
учасники справи : 
позивач -  ОСОБА_1 , 
відповідач -  ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 02 вересня 2020 року, ухвалене в приміщенні того ж суду під головуванням судді Шепеля К.А., повний текст якого складений 11.09.2020 року,за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі і гідності та захист прав споживача,-

В с т а н о в и в :

В березні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі і гідності,ділової репутації та захист прав споживача,відшкодування матеріальної і моральної шкоди. Вказала, що 05 березня 2020 року вона звернулась до відповідача за послугою з фарбування волосся на голові в колір «натуральний блонд». Перед початком фарбування показала майстру на мобільному телефоні зображення із бажаним кольором і за отриману послугу заплатила 400 грн. Після фарбування встановила, що пофарбована неякісно у три різні кольори та в подальшому по телефону домовилась з відповідачем про усунення недоліків. 09 березня 2020 року відповідач її перефарбувала, але результат її не влаштував, в зв`язку з чим вона не розрахувалась за повторне фарбування. В результаті невдалого фарбування вона мала негарний вигляд та пошкоджене волосся, через що стала об`єктом насмішок оточуючих. ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідач розмістила у стрічці соціальної мережі «Faсebook» пост наступного змісту: «Увага, Шахрайка !!! Дівчата перукарі попереджую Вас, щоб не попадали на гроші, ця мадам полюбляє отримати послуги на шару, якоби потім підвезу, а надалі морозиться, не відповідає на дзвінки, а коли все ж таки стикається з тобою, починає морозити про якоби «це не те, що я хотіла», відмовляється платити, будьте пильними, людина непорядна!!! Ви потратити свій час, матеріали, а у відповідь почуєте, який ви «не майстер» нецензурною лексикою, мадам називається ОСОБА_1 !!!», «Та й ще, як виявилося, і манікюрчик, та нарощування вій собі таким же методом робила». До посту додала фотографію із зображенням позивача. Розміщена інформація була доступна для всіх користувачів мережі, які могли її бачити, коментувати та пересилати один одному. Вона неодноразово зверталась до відповідача із вимогою видалити інформацію з її сторінки, однак відповідач жодних дій не вчиняла. Вважає вказану інформацію неправдивою і такою ,що шкодить її репутації та діловому іміджу її та членам її сім`ї, в зв`язку з чим просила суд зобов`язати ОСОБА_2 видалити з її сторінки у соціальній мережі вищевказаний пост разом з фото, принести офіційне вибачення та подати спростування інформації, стягнути на її користь матеріальну шкоду в розмірі 400 грн. і моральну шкоду за неякісну послугу - 3000 грн.,а також моральну шкоду за публікацію образливої інформації в розмірі 20000 грн., за розміщення без дозволу фотознімку в розмірі 5000 грн.
ОСОБА_1 позовні вимоги неодноразово змінювала, останніми уточненнями від 02.09.2020 року просила поновити її порушене право на повагу до честі і гідності, упродовж тижня після набуття судовим рішенням законної сили принести їй офіційні вибачення та подати спростування інформації образливого характеру ,яка була у березні 2020року розміщена нею на власній сторінці у соціальній мережі «Faсebook» у відкритому доступі у такий самий спосіб , яким було здійснено її поширення - на власній сторінці у відкритому доступі терміном на 2 місяці у соціальній мережі «Faсebook»,подавши спростування в наступній редакції 6» До уваги всіх користувачів СМ ««Faсebook»!У березні 2020року мною, ОСОБА_2 на власній сторінці була розміщена в загальному доступі інформація образливого характеру про ОСОБА_1 такого змісту ««Увага, Шахрайка !!! Дівчата перукарі попереджую Вас, щоб не попадали на гроші, ця мадам полюбляє отримати послуги на шару, якоби потім підвезу, а надалі морозиться, не відповідає на дзвінки, а коли все ж таки стикається з тобою, починає морозити про якоби «це не те, що я хотіла», відмовляється платити, будьте пильними, людина непорядна!!! Ви потратити свій час, матеріали, а у відповідь почуєте, який ви «не майстер» нецензурною лексикою, мадам називається ОСОБА_1 !!!», «Та й ще, як виявилося, і манікюрчик, та нарощування вій собі таким же методом робила». Враховуючи, що ОСОБА_1 шахрайських дій не вчиняла, факти отримання нею безкоштовних послуг та висловлювання нецензурною лексикою свого підтвердження не знайшли ,викладена мною інформація є неправдивою» Просила стягнути з відповідача на її користь завдані їй наданням неякісної послуги матеріальну шкоду в розмірі 400 грн. і моральну шкоду в розмірі 3000 грн.;моральну шкоду за публікацію образливої інформації в розмірі 20000 грн. та за розміщення без дозволу фотознімку в розмірі 5000 грн.; відшкодувати понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн.
Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 02 .09. 2020 року в задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати за надані юридичні послуги в розмірі 5045 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначене рішення суду першої інстанції скасувати через порушення судом матеріального і процесуального права, а у справі ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Зазначила,що висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки пояснення свідків, прийняті судом, є неправдивими, не відповідають дійсності та є суперечливими. Суд неправильно застосував ст. 277 ЦК України, відповідно до якої негативна інформація, що поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Зокрема, відповідач не довела факту надання окремої перукарської послуги та того, що позивач мала б розрахуватися з нею за послугу з фарбування волосся, не спростувала твердження про домовленість безкоштовно усунути недоліки, а тому і висновок суду про достовірність поширеної ОСОБА_2 інформації, є безпідставним. Крім того, суд неправильно застосував положення ст. 5 ЗУ «Про інформацію» та ст. 308 ЦК України, так як поширена інформація є твердженням про факти, а не оціночним судженням відповідача, містить у собі принизливий наклепницький вислів, що спричинило їй моральну шкоду.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вважає рішення суду законним та обґрунтованим, а вимоги апеляційної скарги безпідставними. 
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги вважає , що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Рішення суду першої інстанції цим вимогам відповідає. 
Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_2 у 2013 році закінчила приватне виробничо-торговельне підприємство- фірму «Добробут- ВЧ» і здобула професію перукаря (перукаря- модельєра), візажиста; зареєстрована, як фізична особа - підприємець та орендує частину приміщення перукарні, що знаходиться в АДРЕСА_1 , площею 3 квадратних метри. Відповідач у своїй роботі використовує косметичні засоби,що відповідають встановленим критеріям безпеки ,що підтверджується висновками Державної санітарно-епідеміологічної експертизи продукції. За допомогою повідомлень у соцмережі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 домовились про зустріч о 10 год. 05 березня в перукарні « Естель », де ОСОБА_2 надала ОСОБА_1 перукарську послугу з фарбування верхньої частини волосся ,яке в іншій частині до фарбування уже було пошкоджене. Позивача перед здійсненням фарбування було попереджено ,що для отримання бажаного результату фарбування «натуральний блонд» можна досягнути за кілька етапів фарбування. 09 березня 2020 року відповідач також надала ОСОБА_1 перукарську послугу з фарбування ,за яку остання не розрахувалась . ОСОБА_2 телефонувала ОСОБА_1 16,18,28 лютого і 1,5,9,13 березня вони спілкувались по телефону; 14 березня ОСОБА_1 на дзвінки не відповідала, а ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідач написала повідомлення позивачу із вимогою оплатити послугу. ІНФОРМАЦІЯ_3 у соціальній мережі «Faсebook» відповідач - ОСОБА_6 виклала публікацію такого змісту «Увага, Шахрайка !!! Дівчата перукарі попереджую Вас , щоб не попадали на гроші, ця мадам полюбляє отримати послуги на шару, якоби потім підвезу, а надалі морозиться, не відповідає на дзвінки, а коли все ж таки стикається з тобою, починає морозити про якоби «це не те, що я хотіла», відмовляється платити, будите пильними людини непорядна!!! Ви потратити свій час,матеріали, а у відповідь почуєте, який ви «не майстер» нецензурною лексикою, мадам називається ОСОБА_1 !!!» із фотографією ОСОБА_1 . Дану публікацію прокоментувало 10 осіб та відреагували 51 користувач соціальної мережі.17.03.2020 року ОСОБА_2 звернулась до Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області з заявою про вжиття заходів до ОСОБА_1 , яка отримала послугу шляхом обману, не розрахувалась та погрожує «прийняти міри» .Публікація від ІНФОРМАЦІЯ_3 починалась зі слів «Увага, Шахрайка!!!», а ІНФОРМАЦІЯ_3 була змінена на «ІНФОРМАЦІЯ_4».17 березня 2020 року ОСОБА_1 надіслала відповідачу у мобільному додатку «Вайбер» повідомлення з текстом такого змісту «Повідомляю, що у тебе є два дні для того, щоб публічно, а саме у соц. мережі вибачитися (з моїм фото та зазначенням ПІБ), спростувати та видалити недостовірну, неправдиву інформацію з приводу приниження моєї честі та гідності. У разі невиконання вимог, я буду вимушена звернутись до органів захисту прав споживачів та до суду для стягнення матеріальних та моральних збитків».
Станом на 24 березня 2020 року, допис ОСОБА_2 від ІНФОРМАЦІЯ_3 залишався на її сторінці у соціальній мережі «Faсebook».
ОСОБА_1 надала фотознімки від 10 березня 2020 року, із яких на її думку, вбачається результат надання неякісної перукарської послуги, а надані фото з телефону містять зображення бажаного кольору волосся, який вона замовляла .
Суд встановив,що позивач не скористалася порядком фіксування факту отримання неякісної перукарської послуги, передбаченої Законом України «Про захист прав споживачів», не повідомляла відповідачу  про неякісність наданої послуги та недоліки у роботі ,не вимагала їх усунення, не зверталась за захистом своїх  прав, не отримувала чек на підтвердження отримання послуги, не вносила претензій до книги скарг та пропозицій, що в судовому засіданні підтверджено показами сторін та свідків. Також,суд встановив наявність у відповідача підстав для публікації такого змісту ,  що містила її оцінку ситуації та особи  з метою попередження колег , оскільки   ОСОБА_1  , не висловлюючи незадоволення  послугою відразу,  з  нею  не розрахувалась,  на її звернення  про розрахунок  за послугу 09.03.2020 року не реагувала, доказів здійснення неякісного фарбування не надала. 
Відмовляючи у задоволенні вимог про захист прав споживача і стягненні матеріальної та моральної шкоди за надання неякісної послуги , суд виходив з того, що позивач не висувала вимоги про визнання наданої відповідачем послуги неналежною і належних доказів її неякісності не надала, якими не можуть являтись фотографії чи покази допитаних з боку позивача свідків ,оскільки вони не являються професіоналами (експертами), , компетентними давати висновки з даного питання ,а оцінки якості послуги носять суб`єктивний характер .
Проаналізувавши зміст викладеної інформації,в контексті досліджених по справі доказів і юридичного складу правопорушення, наявність якого є підставою для задоволення позову ,суд, відмовляючи у вимогах про спростування поширеної недостовірної інформації ,що порушує особисті немайнові права і відшкодуванні спричиненої нею моральної шкоди ,виходив із того,що поширена інформація є  оціночним судженням, позивачем доведено лише поширення негативної інформації щодо неї , обставини того ,що вказана інформація є недостовірною та такою ,що порушує її особисті немайнові права позивача у вигляді честі,гідності і ділової репутації ,що завдає їй моральної шкоди , суду не надано. 
Відмовляючи в стягненні моральної шкоди за поширення недостовірної інформації ,що порушує особисті немайнові права позивача,суд виходив з того, що доказів факту спричинення позивачу моральної шкоди внаслідок опублікування про неї інформації образливого характеру у соціальній мережі «Фейсбук» позивач не надала, а доводи позивача грунтуються на припущеннях.
Відмовляючи у задоволенні вимог про стягненні моральної шкоди за розміщення фотографії без згоди позивача ,суд виходив з того,що остання, долучивши фотографію до свого профілю в соцмережі «Фейсбук», надала її у вільний доступ користувачам мережі, про що її було попереджено, а відповідач, відповідно до власної оцінки ситуації, здійснила вказане з метою попередження колег, тому в силу ч.3 ст.308 ЦК України, остання могла бути розповсюджена без дозволу позивача і порушення прав останньої не вбачається. 
Колегія суддів вважає,що суд вірно встановив обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінив в порядку ст.89 ЦПК України, правильно визначив спірні правовідносини та застосував до них норми права ,а тому дійшов обгрунтованого висновку про відмову позивачу у задоволенні позовних вимог .
Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом ст.277 ЦК України і залишення поза увагою суду беззаперечного підтвердження позивачкою фактів надання їй відповідачем 05.03.2020 року неякісної перукарської послуги і безуспішного усунення її недоліків 09.03.2020року,а також нанесення позивачу особистої образи опублікуванням в соціальній мережі інформації неправдивого змісту ,поєднаного із розміщенням її фотографії, не заслуговують на увагу. 
Відповідно до змісту ст. ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та(або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на  спростування цієї інформації.                 Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. 
Посилання апелянта на те, що відповідно до ч.3 ст.277 ЦК , негативна інформація, що поширена про особу вважається недостовірною, якщо особа яка її поширила не доведе протилежного (презумпція добропорядності), а тому відповідач повинна була доводити факт достовірності поширеної нею інформації, є безпідставними ,оскільки частину 3 ст.277 ЦК України виключено із Кодексу на підставі Закону України № 1170-VII від 27.03.2014 р. Таким чином, згідно змін у законодавстві, дія по спростуванню недостовірної інформації дійсно здійснюється особою,яка поширила недостовірну інформацію,але негативна інформація не вважається недостовірною якщо поширювач не доведе її достовірність.
З указаного наразі вбачається загальний обов`язок кожної сторони довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.12 ЦПК). Тобто, позивач повинен довести обставини не лише поширення негативної інформації відповідачем ,а й недостовірність такої інформації,а відповідач в свою чергу повинен довести її достовірність.
Посилання суду на ч.3 ст.277 ЦК України хоча і мали місце,проте не привели до неправильних висновків суду,виходячи з наступного .
        Згідно ст.ст.297,299 ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи відносяться право на повагу до честі і гідності та право на недоторканість ділової репутації.
Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав і яка полягає, в тому числі у приниженні честі, гідності ,а також ділової репутації. При цьому розмір грошового відшкодування її визначається судом з засад розумності і справедливості залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань завданої внаслідок порушення її прав ,погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди ,а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.
         З правового висновку  Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року ,здійсненого у справі № 904/4494/18  вбачається, що при розгляді справ про захист гідності,честі та ділової репутації ,спричиненої поширенням недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Із виключення у 2014 році частини 3 зі ст.277 ЦК України, слідує, що позивач повинен довести факти не лише поширення негативної інформації і внаслідок цього порушення його особистих немайнових прав, а і її недостовірність ,а відповідач - довести її достовірність.
При вирішенні справи суд вірно встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у соціальній мережі «Faсebook» на сторінці відповідача ОСОБА_6 останньо. була поширена негативна інформація про позивача наступного змісту: «Увага, Шахрайка !!! Дівчата перукарі попереджую Вас, щоб не попадали на гроші, ця мадам полюбляє отримати послуги на шару, якоби потім підвезу, а надалі морозиться, не відповідає на дзвінки, а коли все ж таки стикається з тобою, починає морозити про якоби «це не те, що я хотіла», відмовляється платити, будите пильними людини непорядна!!!Ви потратити свій час, матеріали, а у відповідь почуєте, який ви «не майстер» нецензурною лексикою, мадам називається ОСОБА_1 !!!» із фотографією ОСОБА_1 . Згодом слова були замінені на «Увага, шахрайство !!!» Вказане не заперечувалось відповідачем .
Таким чином ,обставина поширення відповідачем негативної інформації що стосується позивача, останньою доведена. 
Разом із тим, з врахуванням наданих доказів та їх оцінки у сукупності, обставина недостовірності поширеної інформації ,з врахуванням прав і обов`язків сторін у даних правовідносинах , позивачем не доведені . 
Як вбачається із матеріалів справи ,пояснень відповідача і не заперечується позивачем, остання за домовленістю з відповідачем отримувала перукарські послуги з пофарбування волосся 05.03.2020 року ,за які заплатила перукарю 400 грн., а також 09.03.2020 року ,за які не розрахувалась. 
Твердження позивача про те, що пофарбування 09.03.2020 року здійснювалось як усунення недоліків раніше наданої неякісної послуги 05.03.2020 року, а тому за неї не було здійснено розрахунку, заперечується відповідачем, не грунтується на законі і не підтверджено достатніми доказами . 
Так, відповідно до змісту ч.ч.3,4,6,7,10,11 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.  Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором.  За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.
Виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов`язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили.
Про відступи від умов договору та інші недоліки в роботі (послузі), що не могли бути виявлені при звичайному способі її прийняття, споживач зобов`язаний повідомити виконавцеві не пізніше трьох діб після їх виявлення.
Виконавець несе відповідальність за шкоду, завдану життю, здоров`ю або майну споживача, що виникла у зв`язку з використанням речей, матеріалів, обладнання, приладів, інструментів, пристосувань чи інших засобів, необхідних для виконання ним робіт (надання послуг), незалежно від рівня його наукових і технічних знань, що дає змогу виявити їх властивості, згідно із законодавством.
Якщо під час виконання робіт (надання послуг) виникає необхідність у додаткових роботах (послугах), що не були передбачені умовами договору, виконавець зобов`язаний одержати від споживача дозвіл на виконання таких робіт (надання послуг). Будь-які додаткові роботи (послуги), виконані (надані) виконавцем без згоди споживача, не створюють для споживача будь-яких зобов`язань щодо їх оплати.
        Відповідно до ч.4 ст.17 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач має право на перевірку якості, безпеки, комплектності, міри, ваги та ціни продукції, що придбавається (замовляється), демонстрацію безпечного та правильного її використання.
Згідно п. 9 Правил побутового обслуговування населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України  №313  від 16.05.1994 р.(далі- Правил), права, обов`язки, відповідальність виконавця і замовника, передбачені цими Правилами, діють з моменту укладення угоди про надання побутової послуги. 
        З п.16 Правил вбачається, що  вартість   послуг   і  матеріалів  виконавця оплачується замовником за цінами, що діяли на день оформлення замовлення, якщо інше не передбачено умовами угоди. У разі  надання виконавцем  на прохання замовника додаткових послуг,  не  передбачених замовленням,  їх  вартість  оплачується замовником за цінами,  що діяли на час оформлення замовлення на ці послуги . Замовник  зобов`язаний прийняти та  оплатити   вартість наданих згідно з умовами угоди послуг (п.30 Правил).  
Виконавець не несе відповідальності за недоліки у наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли не з його вини.  Претензії до якості виконання замовлення не задовольняються у разі, якщо замовник не підтвердить своїх вимог. ( п.29 Правил) 
       Замовник має право  ,зокрема,  на перевірку якості наданої йому послуги.(п.32)
Замовник має право анулювати замовлення і розірвати угоду з власної ініціативи до закінчення терміну його виконання. При цьому замовник оплачує виконавцю вартість виконаної роботи і відшкодовує йому збитки, заподіяні розірванням угоди.( п.34 Правил) 
Оскільки надання послуг відповідачем зі своїх матеріалів здійснювалось зі згоди позивача, що визнається обома сторонами, за відсутності доказів неякісності послуги чи шкоди завданої життю, здоров`ю або майну споживача, вони створюють для споживача зобов`язання щодо їх оплати. 
Таким чином лише за умови доведення вказаних обставин ,у позивача були підстави не оплачувати послугу.
Надання 05.03.2020 року неякісної послуги позивачу з фарбування волосся і досягнення з нею домовленості про безкоштовне усунення її недоліків в ході фарбування 09.03.2020 року, категорично заперечується відповідачем .
 Відповідно до ст.76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.  Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ч.2 ст.78ЦПК  обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.  Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.(ст.79 ЦПК)  Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування . Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.(ст.80 ЦПК)
Для підтвердження неякісної послуги 05.03.2020 року об`єктивних, достовірних ,зокрема, письмових доказів неякісності наданих послуг,позивач суду не надала. 
Сторонами визнаються обставини надання відповідачем перукарської послуги позивачу ще 09.03.2020 року і не проведення за неї розрахунку . 
Враховуючи, що позивач ,як замовник перукарської послуги, 05.03.2020 року, отримала її у відповідача ,про недоліки її не заявила і повністю оплатила її вартість у сумі 400 грн.,що нею визнається , а стверджуючи про її неякісність , не скористалась наданим їй правом на перевірку якості наданої послуги і станом на час розгляду справи не надала суду жодних доказів на підтвердження її неякісності ,підстави вважати вказану послугу неякісною ,а надання відповідачкою перукарської послуги 09.03.2020 року - усуненням її недоліків , відсутні .
Оскільки питання якісності пофарбування волосся, з врахуванням критеріїв оцінки роботи перукаря є специфічними, такими ,що вимагають певних знань, суд вірно, відповідно до свого внутрішнього переконання, не прийняв в якості належних,допустимих і достатніх доказів цієї обставини покази свідків з боку позивача та надані фотографії, оскільки вони є суб`єктивними. 
Станом на час розгляду справи позивач також не надала суду допустимих,достовірних і достатніх доказів неякісності окремо наданої їй відповідачем послуги з фарбування 09.03.2020 року чи шкоди завданої життю, здоров`ю або майну споживача. 
Тому доводи апеляційної скарги позивача про невірну оцінку судом доказів тієї обставини ,що послуга з пофарбування 09.03.2020 року надавалась на виправлення раніше наданої неякісної послуги, як підстава для нездійснення розрахунку ,не заслуговують на увагу. Також вони спростовуються матеріалами справи, показами свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , копіями даних з мобільного телефону відповідача про дати і кількість дзвінків позивачу, які повністю узгоджуються з поясненнями відповідача про неодноразовість її звернень до позивача з вимогою оплати вартості фактично наданих послуг і витрачених матеріалів , що свідчить про відсутність такої домовленості . 
Відтак,доводи апеляційної скарги про відсутність у позивача обов`язку здійснювати оплату послуги , є необґрунтованими.
       З врахуванням  викладеного і того,що  позивач визнала фактичне надання відповідачем  послуги і нездійснення за неї оплати ,відсутності  об`єктивних доказів  її неякісності , обставина того,що  поширена відповідачем   інформація є недостовірною, не знайшов свого підтвердження, а тому  відсутність  ознаки поширення недостовірної інформації  у юридичному складі правопорушення  є  підставою для  відмови  в задоволенні позову  . 
Щодо опублікування відповідачем негативної інформації «Увага,шахрайка», то колегія суддів ,дослідивши зміст інформації у вживаних словах погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що з врахуванням викладених обставин справи ,сам характер таких висловлювань та контекст, в якому вони були здійснені, відповідає критеріям персонального оцінюючого судження і призводить до сприйняття їх саме як висловлення відповідачкою власної оцінки особи і дій позивача в даній ситуації , а не інформацію про існування щодо неї вироку суду за шахрайство.
Тому доводи апеляційної скарги про невірну оцінку судом наданих позивачем доказів не заслуговують на увагу ,а суд обґрунтовано відмовив у задоволенні вимог про захист честі ,гідності та ділової репутації ,спростуванні поширеної недостовірної інформації ,що порушує особисті немайнові права і відшкодуванні спричиненої нею моральної шкоди.
Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції ст. 308 ЦК України.
       Так, згідно ст. 308 ЦК України, фотографія, інші художні твори, на яких зображено фізичну особу, можуть бути публічно показані, відтворені, розповсюджені лише за згодою цієї особи, а в разі її смерті - за згодою осіб, визначених  ч.4 ст.303 цього Кодексу .Якщо фізична особа позувала авторові за плату, фотографія, інший художній твір може бути публічно показаний, відтворений або розповсюджений без її згоди .  Відповідно до ч.4 ст.308 ЦК фотографія може бути розповсюджена без дозволу фізичної особи, яка зображена на ній, якщо це викликано необхідністю захисту її інтересів або інтересів інших осіб. 
Фото було опубліковано відповідачем з метою захисту інтересів інших осіб - у даному випадку - перукарів,що підтверджується зверненням до них - «Дівчата,перукарі,попереджую вас» та тим,що факти надання послуги 09.03.2020року і відсутністю розрахунку за неї мали місце і визнаються обома сторонами. 
Крім того, соціальна мережа «Faсebook», згідно опублікованих нею правил, попереджає користувачів про те,що опубліковані ними фото ,можуть бути відтворені і використані іншими користувачами ,якщо їх опубліковано , як такі, що відкриті для всіх. Даний факт є загальновідомим і не потребує доведення. Усвідомлення публічності цифрового простору, уважність до публікації інформації може зменшити ризики негативних впливів .Головне правило для соціальних мереж: все, що написано чи опубліковано публічно , може бути використано.
Відтак, ОСОБА_5 ,опублікувавши фото у соціальній мережі «Faсebook»   у відкритому доступі, зробила його публічним, тим самим,висловивши згоду на  його публічне відтворення ,а тому використання ОСОБА_2 фото позивача з метою захисту інших осіб ,колегія суддів не вважає неправомірним .
Безпідставними є також доводи скарги про неправомірність висновків суду щодо недоведеності моральних страждань позивача, спричинених негативними коментуваннями допису ,які є публічним приниженням ,оскільки моральна шкода стягується у випадку задоволення позову про спростування недостовірної інформації,що порушує честь,гідність і ділову репутацію заявника,а у дописі містилась достовірна інформація про надані відповідачем послуги (неякісність яких у встановленому порядку позивачем не підтверджена) і не проведену позивачем оплату,а також оціночні судження відповідача ситуації і особи позивача - «Увага ,шахрайка». 
За таких обставин суд дійшов вірного висновку про відсутність доказів обставин причинення моральної шкоди позивачу. Вказане залишилось не спростованим і під час перегляду справи в апеляційному суді. 
Крім цього докази того,що коментарі під публікацією ,зокрема, «Та й ще,як виявилося,і манікюрчик. та нарощування вій собі таким же методом робила» здійснений ОСОБА_2 , відсутні.
Суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог, через недоведеність .
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 
Зважаючи на викладене, інші доводи апеляційної скарги також правильні висновки суду першої інстанції не спростовують. 
Згідно ст.375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Оскаржуване рішення ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права ,а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін. 
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, 
П о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 02 вересня 2020 року- залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя С. Г. Копаничук

Судді: В. В. Оніщук

Л.О. Голота