ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
06 жовтня 2020 року           справа №360/645/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),
суддів Ястребової Л.В., Сіваченка І.В.,
при секретареві судового засідання Сухові М.Є.,
за участю представника відповідача – Кочеткової А.Т.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року в справі №360/645/20 (головуючий І інстанції Пляшкова К.О., повний текст судового рішення складено та підписано 21 квітня 2020 року в м. Сєвєродонецьк) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,- 

                                                       ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с.52-60) просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУДПС у Луганській області від 29.11.2019 № 0065261-5106-1219 про сплату податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 25599,03 грн.
В обґрунтування позову зазначив, що позивач, отримавши податкове повідомлення-рішення від 29.11.2019, звернувся до відповідача із заявою про перерахунок суми податку на нерухоме майно та надав документи на підтвердження необґрунтованого застосування приписів підпункту 266.4.3  та пункту «ґ»  266.7 статті 266 Податкового кодексу України.
Однак відповідач, пославшись на відомості, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та свідоцтві на право власності на нерухоме майно, відмовив у здійсненні перерахунку суми податкового зобов`язання.
Податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем без з`ясування та врахування істотних обставин, а саме, що в 1993 році Варварівською сільською радою надано дозвіл на будівництво житлового будинку з надвірними прибудовами на відведеній в 1991 році земельній ділянці, площею 0,23 га, (спареного) позивачу та ОСОБА_2 
Кремінським районним БТІ складено технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду, що належить позивачу, за яким будівельно-технічні характеристики свідчать, що належний позивачу житловий будинок не є ізольованим помешканням у житловому будинку, призначеним та придатним для постійного у ньому проживанні, а тому не може бути визначений як квартира.
Рішенням виконкому Варварівської сільської ради в 2004 році затверджено акт державної комісії по прийому в експлуатацію індивідуального житлового будинку та визнано право власності на цей індивідуальний житловий будинок за позивачем.
Проте, під час реєстрації індивідуального житлового будинку допущено помилку і домоволодіння помилково зареєстровано як квартиру. 
На підставі рішення Варварівської сільської ради від 13 липня 2017 року з 01.01.2018 встановлено ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для фізичних осіб, зокрема за 1 кв. метр об`єкта житлової нерухомості у розмірі 0,05 % розміру мінімальної зарплати, встановленої на 1 січня звітного року, який за Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» з 1 січня 2018 року складає 3723 грн. 
Отже, ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для фізичних осіб становить за 1 кв. метр об`єкта житлової нерухомості - 1,86 грн. Таким чином розрахунок податку на належне позивачу на праві власності у 2018 році нерухоме майно повинен бути здійснений саме із вищевказаної ставки із застосуванням пільг, встановлених підпунктом 266.4.1 статті 266 Податкового кодексу України. 
Підстави для застосування підпункту «ґ» підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України у відповідача відсутні.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Луганській області від 29 листопада 2019 року № 0065261-5106-1219 в частині визначення ОСОБА_1 податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 25223,69 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення  судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог. 
Обґрунтування апеляційної скарги відповідача. 
Підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України визначено, що за наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів «а» - «г» цього підпункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку).
Рішенням Варварівської сільської ради Кремінського району Луганської області від 13 липня 2017 року № 24/3 з 01.01.2018 року прийняті ставки податку для об`єктів нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб, за 1 квадратний метр бази оподаткування для житлової та нежитлової нерухомості за 2018 рік складають - 1,86 грн (0,05 відсотка від мінімальної зарплати 3723,00 грн.)
Відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно позивач має у власності  квартиру загальною площею 321,8 кв. метр та є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік в розмірі 25599,03 грн
Надані позивачем документи свідчать, що право власності на житловий будинок  по АДРЕСА_1 належить двом особам: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , отже позивачу належить  лише квартира АДРЕСА_2 . Тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що у власності позивача перебуває не квартира, а індивідуальний житловий будинок.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
З огляду на наведене суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги відповідача  в задоволення позовних вимог, не надаючи оцінку судовому рішенню в частині позовних вимог, в задоволенні яких відмовлено.
У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Фактичні обставини справи. 
Пунктом 1 рішення Варварівської сільської ради Кремінського району Луганської області від 13 липня 2017 року № 24/3 «Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з 01.01.2018» встановлено ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для фізичних осіб за 1 кв. метр об`єкта житлової нерухомості у розмірі 0,05 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року (арк. спр. 31).
Податковим повідомленням-рішенням від 29.11.2019 № 0065261-5106-1219 податковий орган визначив позивачу суму податкового зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік у розмірі 25599,03 грн (арк. спр. 10, 74).
Позивач  20 січня 2020 року звернувся до ГУ ДПС у Луганській області для проведення звірки даних щодо об`єкту житлової нерухомості та перерахунку суми податку на нерухоме майно, надавши відповідачу копію свідоцтва про право власності від 20.04.2004, відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно, копію технічного паспорту на житлову будівлю № 43/2 (арк. спр. 11).
Листом від 03.02.2020 відповідач відмовив у здійсненні перерахунку суми податкового зобов`язання, пославшись на відомості, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та свідоцтві на право власності на нерухоме майно від 20.04.2004, відповідно до яких позивачу належить квартира, житлова з будівлями і спорудами, загальною площею 321,8 кв. метра, за адресою: АДРЕСА_1  (арк. спр. 12-13).
Рішення виконавчого комітету Варварівської сільської ради Кремінського району Луганської області від 20 січня 1993 року № 5 свідчить, що надано дозвіл на будівництво житлового будинку з надвірними прибудовами на відведеній в 1991 році земельній ділянці, площею 0,23 га, (спареного) ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (арк. спр. 14).
На підставі вказаного рішення Кремінським технічним бюро складено акт про виділення в натурі присадибної земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, який 10 лютого 1993 затверджено архітектором Кремінського району Ворошиловградської області (арк. спр. 15).
Згідно з технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , складеним 23 січня 1995 року Комунальним підприємством «Кремінське районне бюро технічної інвентаризації», позивачу належить двоповерховий житловий будинок з будівлями і спорудами, загальною площею 321,8 кв. метра (арк. спр. 18-21).
Рішенням виконавчого комітету Варварівської сільської ради Кремінського району Луганської області від 19 квітня 2004 року № 27 затверджено акт державної комісії по прийому в експлуатацію індивідуального житлового будинку, розміщеного в АДРЕСА_3 ; визнано право власності на індивідуальний житловий будинок, розміщений в АДРЕСА_3 за позивачем (арк. спр. 22).
На підставі рішення виконавчого комітету Варварівської сільської ради Кремінського району Луганської області від 19 квітня 2004 року № 27 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 20.04.2004, відповідно до якого ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира, житлова з будівлями і спорудами, розташована за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 321,8 кв. метра, житлова площа 94,4 кв. метра (арк. спр. 23, 73).
Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу на праві приватної власності належить квартира, житлова з будівлями і спорудами, розташована за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 321,8 кв. метра, житлова площа 94,4 кв. метра (арк. спр. 24, 75-76).
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що в приватній власності позивача знаходиться індивідуальний житловий будинок, а не окрема квартира, як помилково вважав податковий орган. Неправильне визначення відповідачем типу об`єкта нерухомого майна призвело до безпідставного незастосування пільги, встановленої пп.266.4.1 ст.266 ПК України – зменшення бази оподаткування на 120 кв.м.
Оцінка суду.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як встановлено підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 Податкового кодексу України (далі – ПК України) грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно підпункту «а» підпункту 14.1.129.1 пункту 14.1 статті 14 ПК України житловий будинок - будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Житлові будинки поділяються на житлові будинки садибного типу та житлові будинки квартирного типу різної поверховості. Житловий будинок садибного типу - житловий будинок, розташований на окремій земельній ділянці, який складається із житлових та допоміжних (нежитлових) приміщень. 
На підставі підпункту «в» підпункту 14.1.129.1 пункту 14.1 статті 14 ПК України квартира - ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.
Підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Підпункт 266.1.1 пункту 266.1, підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначають, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, а об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Згідно з підпунктом «б» підпункту 266.1.2 пункту 266.1 статті 266 ПК України визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб: якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом.
На підставі підпунктів 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Відповідно до підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України  база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:
а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;
б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;
в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.
Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).
Як визначено підпунктом 266.4.3 пункту 266.4 статті 266 ПК України пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються до:
об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту;
об`єкта/об`єктів оподаткування, що використовуються їх власниками з метою одержання доходів (здаються в оренду, лізинг, позичку, використовуються у підприємницькій діяльності) 
Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України визначено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Підпунктами «в», «г», «ґ» підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України регламентовано, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:
за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту «в» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів «б» і «в» цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості;
за наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а"-"г" цього підпункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку).
Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
На підставі підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) 
Згідно з підпунктом 266.7.3 пункту 266.7 статті 266 ПК України платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки даних щодо:
об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку;
розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку;
права на користування пільгою із сплати податку;
розміру ставки податку;
нарахованої суми податку.
У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за місцем проживання (реєстрації) платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).
Законом України від 07 грудня 2017 року № 2246-VІІІ «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено у 2018 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня 2018 року - 3723 гривні.
У спірному періоді ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлені рішенням Варварівської сільської ради Кремінського району Луганської області від 13 липня 2017 року № 24/3, зокрема ставка податку для фізичних осіб за 1 кв. метр об`єкта житлової нерухомості складає 0,05 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.
З огляду на розмір мінімальної заробітної плати, встановленої станом на 01 січня 2018 року - 3723,00 грн, ставка податку для фізичних осіб за 1 кв. метр об`єкта житлової нерухомості складає 1,86 грн.
Саме з цієї ставки податку виходив контролюючий орган розрахувавши позивачу податкове зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за спірним податковим повідомленням-рішенням.
Однак, матеріали справи свідчать, що у приватній власності позивача перебуває індивідуальний житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 321,8 кв. метра, а не квартира, як зазначає відповідач.
При цьому той факт, що індивідуальний житловий будинок має два окремих входи не дає підстави для висновку, що це квартири.
Так, правовстановлюючим документом, що підтверджує виникнення за позивачем права власності на нерухоме майно, на підставі якого державним реєстратором видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно є рішення виконавчого комітету Варварівської сільської ради Кремінського району Луганської області від 19 квітня 2004 року № 27, за яким позивачу визначено право власності на індивідуальний житловий будинок, розміщений в АДРЕСА_3 .
При цьому, державним реєстратором у свідоцтві про право власності на нерухоме майно від 20.04.2004 всупереч рішення Варварівської сільської ради Кремінського району Луганської області зазначено тип об`єкта - квартира, житлова з будівлями і спорудами.
Така помилка призвела до внесення в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно помилкових відомостей про тип об`єкта нерухомого майна - квартира, житлова з будівлями і спорудами, замість - індивідуальний житловий будинок.
Проте, неправильне зазначення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно типу майна не змінює тієї обставини, що у приватній власності позивача знаходиться саме житловий будинок садибного типу, а не квартира, як помилково вважає відповідач.
Зазначене також підтверджується технічним паспортом на цей будинок, складеним 23 січня 1995 року КП «Кремінське районне бюро технічної інвентаризації», а також сукупністю інших  письмових доказів.
Таким чином, як правильно встановив суд першої інстанції, визначення неправильного типу об`єкта нерухомого майна призвело до безпідставного незастосування відповідачем пільги, встановленої підпунктом 266.4.1 статті 266 Податкового кодексу України, - зменшення бази оподаткування на 120 кв. метрів, та збільшення розрахованої суми податку на 25000,00 грн згідно з підпунктом «ґ» підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України.
Розмір податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2018 рік, який має сплатити позивач, складає 375,34 грн (1,86 грн х (321,8 кв. метра - 120 кв. метрів) = 375,34 грн).
Підсумовуючи викладене суд погоджує висновок суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення від 29 листопада 2019 року  № 0065261-5106-1219 є протиправним та підлягає скасуванню в частині, що перевищує розмір податкового зобов`язання в розмірі 25223,69 грн.
Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Нормами частини другої зазначеної статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
На підставі встановлених обставин справи суд вважає, що відповідач не довів правомірність прийняття спірного податкового повідомлення-рішення в частині визначення податкового зобов`язання в сумі 25223,69 грн, отже суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову в цій частині.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги  правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування  постанови суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись статтями  308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року у справі  №360/645/20 – залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року у справі  №360/645/20  – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 06 жовтня 2020 року.
Касаційна скарга  на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст.328 КАС України.
Повне судове рішення складено 06 жовтня 2020 року.

Головуючий суддя                                                                      І.Д. Компанієць

Судді                                                                                         Л.В. Ястребова

                                                                                                         І.В. Сіваченко