ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року	  м. Одеса	Справа № 916/2409/19	
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №1
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:
 головуючого судді Савицького Я.Ф.,
           суддів  Головея В.М.,
                                                          Разюк Г.П.,
секретар судового засідання – Бебик А.М.,
за участю представників учасників судового процесу:
від позивача: Саєнко Р.К., за наказом у порядку самопредставництва;
від відповідача: не з`явився;
від третьої особи-1: не з`явився;
від третьої особи-2: Кулинич К.С., за довіреністю;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Укртрансгаз”
на рішення Господарського суду Одеської області
від 09 вересня 2020 року (повний текст складено 21.09.2020р.)
по справі № 916/2409/19
за позовом: Акціонерного товариства “Укртрансгаз”
до відповідача: Національного університету “Одеська юридична академія”
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: 
1. Акціонерного товариства “Одесагаз”, 
2. Товариства з обмеженою відповідальністю “Одесагаз-постачання”
про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення 352 666,54 грн.,

колегія суддів суду першої інстанції: головуючий суддя Бездоля Ю.С., судді: Лічман Л.В., Бездоля Д.О.час та місце винесення рішення: 09.09.2020р., м. Одеса, просп. Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області
Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.
В судовому засіданні 25.11.2020р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019р. Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (далі-позивач АТ «Укртрансгаз») звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Національного університету “Одеська юридична академія” (далі – відповідач, НУ ОЮА, Академія), в якому просило: 
- зобов`язати Національний університет “Одеська юридична академія” повернути в натурі Акціонерному товариству “Укртрансгаз” безпідставно набуте майно - природний газ в обсязі 62,379 тис. куб. метрів;
- стягнути з Національного університету “Одеська юридична академія” на користь Акціонерного товариства “Укртрансгаз” 352  666,54 грн., що є вартістю безпідставно набутого майна – природного газу в обсязі 62,379 тис. куб. метрів.
Позовні вимоги мотивовані тим, що Національний університет “Одеська юридична академія” у січні 2016р. набуло з газотранспортної системі, без будь-якої правової підстави та договірних відносин з АТ «Укртрансгаз», природний газ, власником якого є позивач, що на думку АТ „Укртрансгаз”, свідчить про наявність правових підстав для зобов`язання НУ ОЮА повернути безпідставно набуте майно та стягнення вартості  набутого майна у порядку ст. 1212 Цивільного кодексу України.
Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.12.2019 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю “Одесагаз-постачання” (третя особа-2, ТОВ «Одесагаз-постачання»).
17.02.2020р. протокольною ухвалою місцевий господарський суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Акціонерне товариство “Одесагаз» (третя особа-1, АТ «Одесагаз»).
Рішенням Господарського суду Одеської області від 09.09.2020р. по справі №916/2409/19 (головуючий суддя Бездоля Ю.С., судді: Лічман Л.В., Бездоля Д.О.) у задоволені позовних вимог Акціонерного товариства “Укртрансгаз” відмовлено повністю.
У своєму рішенні місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивач не довів суду факт того, що відповідач отримав природний газ у січні 2016 року внаслідок безпідставного його відбирання з системи, оскільки наявні у справі первинні бухгалтерські документи свідчать про поставку такого природного газу відповідачу третьою особою - ТОВ “Одесагаз-постачання” на виконання наявних між останніми договірних зобов`язань, а отже, у січні 2016 року у відповідача був постачальник природного газу, вартість якого відповідачем сплачена в повному обсязі, про що свідчать наявні у матеріалах справи акти прийому-передачі, виписки по рахунку та податкові накладні.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство “Укртрансгаз” звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 09.09.2020р. по справі №916/2409/19 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства “Укртрансгаз” задовольнити.
Зокрема, апелянт зазначає, що Національний університет “Одеська юридична академія” у січні 2016 року не мав постачальника природного газу, а тому, не мав підстав здійснювати відбір природного газу та повинен був самостійно припинити власне газоспоживання. Однак, незважаючи на наведене, відповідач здійснив відбір 62,379 тис.куб. природного газу. Оскільки відповідачу у січні 2016р. не було подано до газотранспортної системи жодного обсягу природного газу жодним постачальником, то відбір спірного обсягу природного газу відповідачем був здійснений з обсягів природного газу позивача, що були придбані останнім за результатами проведення публічних закупівель та подані до газотранспортної системи на виконання функцій оператора ГТС.
АТ “Укртрансгаз” також вважає, що податкова накладна №165 від 10.03.2016р., яка надана ТОВ «Одесагаз-постачання», не заслуговує на увагу, оскільки вона складена до іншого періоду.
Крім того, позивач вказує, що дані, зазначені в актах приймання-передачі природного газу, податкових накладних та звіті АТ “Одесагаз” про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за січень 2016 року не співпадають.
Також, АТ «Укртрансгаз» наполягає на тому, що договори на постачання природного газу №00351(3) від 17.09.2015р. та №009201(3)БТ від 17.09.2015р., відповідно до яких відповідач споживав природний газ, не були продовжені та не діяли у спірний період. Позивач зазначає, що кожен з договорів, на які посилається ТОВ “Одесагаз-постачання”, діяв до 31.12.2015р.
Апелянт зауважує, що додаткові угоди, надані ТОВ «Одесагаз-постачання», не мають жодного відношення до спірних договорів №00351(3) та №009201(3)БТ, оскільки вони укладені до договорів від 25.09.2015р.
Скаржник звертає увагу, що договори та додаткові угоди не відповідають реквізитам документів, зазначеним у платіжних дорученнях, за якими здійснювалась оплата за газ, а відтак, - платіжні доручення взагалі не підтверджують обставини спору у даній справі.
Більш детально доводи Акціонерного товариства «Укртрансгаз» викладені в апеляційній скарзі.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.10.2020р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства “Укртрансгаз” на рішення Господарського суду Одеської області від 09.09.2020р. у справі №916/2409/19; розгляд справи призначено на 25 листопада 2020р.
13.11.2020р. від Національного університету “Одеська юридична академія” до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз», яким відповідач заперечує проти її доводів та просить залишити апеляційну скаргу АТ «Укртрансгаз» без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
В судове засідання 25.11.2020р. відповідача та третьої особи-2 не з`явились, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином.
Частиною 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених  про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
При цьому, судом врахований принцип ефективності судового процесу, який діє у господарському судочинстві і направлений на недопущення затягування процесу, а також враховано положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яким передбачено, що справа має бути розглянута судом у розумний строк.
Згідно зі статтею 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 27.04.2015р. між ПАТ "Нафтогаз України" (Продавець) та ПАТ "Укртрансгаз" (Покупець) укладено договір №1504000825-ВТВ (Договір) про закупівлю природного газу, відповідно до якого Продавець зобов`язався передати у власність Покупцеві у 2015 році природний газ, а Покупець зобов`язався прийняти та оплатити газ на умовах договору (п. 1.1. Договору).
Згідно з п. 3.3. Договору приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. 
Відповідно до умов Договору №1504000825-ВТВ НАК "Нафтогаз України" передала, а ПАТ "Укртрансгаз" прийняло у січні 2016 року імпортований природний газ за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на митну територію України ПАТ "НАК "Нафтогаз України" для забезпечення виробничо-технологічних потреб, покриття витрат та виробничо-технологічних витрат обсягом 165  477,36 тис. куб. м., що підтверджується підписаним між НАК "Нафтогаз України" та ПАТ "Укртрансгаз" актом приймання-передачі природного газу від 31.01.2016р. (а.с.22).
Крім того, між ПАТ "Укртрансгаз" та НАК "Нафтогаз України" відповідно до умов Договору №1504000825-ВТВ підписано акт приймання-передачі від 31.01.2016р. природного газу в обсязі 150  000,00 тис. куб. м., який позивач прийняв від НАК "Нафтогаз України" для балансування.
Водночас, у матеріалах справи міститься договір від 20.05.2016р. №201605/1605000586/684-Т на транспортування природного газу магістральними трубопроводами, укладений між ПАТ “Укртрансгаз” (газотранспортне підприємство) та Національним університетом “Одеська юридична академія” (замовник), відповідно до якого газотранспортне підприємство зобов`язався надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій, а замовник зобов`язався внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами договору.
Згідно з п.1.2 договору річний плановий обсяг транспортування природного газу замовника складає 284 тис.куб.м. Загальна сума договору складає: 134 343,36 грн. з ПДВ.
Вказаний договір набирає чинності з 01.04.2016р. та укладається на строк до 31.12.2016р., а в частині проведення розрахунків за послуги - до їх повного здійснення. Договір вважається продовженим на кожний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п.11.1 договору).
Крім того, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 17.09.2015р. між ТОВ “Одесагаз-постачання” (постачальник), АТ «Одесагаз» (газорозподільне підприємство) та НУ “ОЮА” (споживач) укладено договори №000351(3) та №009201(3)-БТ на постачання природного газу за регульованим тарифом для установ та організацій, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів.
Відповідно до умов цих договорів, постачальник постачає природний газ споживачеві в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором (п.2.1. договорів).
Згідно з.п.2.3 вказаних договорів, зокрема, газорозподільне підприємство, через газові мережі якого постачальник постачає споживачеві газ, забезпечує розподіл газу до пунктів призначення.
Газ передається на пункти споживання, обладнані вузлами обліку без коректора та розташовані за адресами: лот 3 - м. Одеса, вул. Піонерська, 5, вул. Черняховського (п.2.4. договору №000351(3) та пункти споживання, обладнані вузлами обліку з коректором та розташовані за адресами: м. Одеса, вул. Рішельєвська, 28, вул. Фонтанська дорога, 23а, вул. Кленова, 8 (адміністративні корпуси за адресами: м. Одеса, вул. Піонерська, 2, вул. Фонтанська дорога, 23) (п.2.4 договору №009201(3)-БТ).
За п.11.1 договору №000351(3) та договору №009201(3)-БТ), вони набирають чинності з дня їх підписання та укладаються у частині постачання природного газу на термін до 31.12.2015р., а у частині оплати за надані послуги - до їх повного здійснення. Вказані договори розповсюджують свою дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01.07.2015р. згідно з п.3 ст. 631 Цивільного кодексу України.
Додатковими угодами до договорів на постачання природного газу №000351(3) та №009201(3)-БТ сторонами продовжено строк дії вищенаведених договорів до 31.03.2016р.
Також, у матеріалах справи наявні договори від 29.02.2016р. №000351Т та №009201-БТ на постачання природного газу для споживачів, що не є побутовими (для бюджетних установ та організацій), укладені між ТОВ “Одесагаз-постачання” (постачальник) та НУ “ОЮА” (споживач).
За даними договорами постачальник постачає природний газ споживачеві в обсягах і порядку, передбаченими договорами для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених зазначеними договорами (п.2.1. договорів).
Відповідно до п.п. 2.2-2.4. договорів передача газу здійснюється на межах балансової належності об`єктів споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування. Перелік комерційних вузлів обліку газу та газоспоживного обладнання визначається у акті приймання комерційного вузла обліку газу. Газ, що передається за договорами, використовується виключно для потреб, що не є побутовими. Поштові адреси точок комерційного вузла обліку споживача за договором№000351Т: лот №2: м. Одеса, вул. Піонерська, 5, вул. Черняховського, 2; за договором №009201-БТ: лот №1: м. Одеса, вул. Рішельєвська, 28, вул. Фонтанська дорога, 23а, вул. Кленова, 8 (адміністративні корпуси за адресами: м. Одеса, вул. Піонерська, 2, вул. Фонтанська дорога, 23).
Згідно з п.3.10. договору №000351Т постачальник здійснює постачання природного газу протягом 2016 року у кількості: лот №2: 12,50 тис.куб.м., у тому числі по місяцях: січень 2016 року - 2,5 тис.куб.м., лютий 2016 року - 2 тис.куб.м., березень 2016 року - 2 тис.куб.м., квітень 2016 року - 1,5 тис.куб.м., травень 2016 року - 0,3 тис.куб.м., листопад 2016 року - 2 тис.куб.м., грудень 2016 року - 2 тис.куб.м. Вартість газу по договору: лот №2 - 106372,50 грн. з ПДВ.
За п.3.10. договору №009201-БТ постачальник здійснює постачання природного газу протягом 2016 року у кількості: лот №1: 390 тис.куб.м., у тому числі по місяцях: січень 2016 року - 69,889 тис.куб.м., лютий 2016 року - 60 тис.куб.м., березень 2016 року - 60 тис.куб.м., квітень 2016 року - 20 тис.куб.м., травень 2016 року - 10 тис.куб.м., червень 2016 року - 5 тис.куб.м., липень 2016 року - 5 тис.куб.м., серпень 2016 року - 5 тис.куб.м., вересень 2016 року - 5 тис.куб.м., жовтень 2016 року - 20 тис.куб.м., листопад 2016 року - 60 тис.куб.м., грудень 2016 року - 70,111 тис.куб.м. Вартість газу по договору: лот №1 - 3318822 грн. з ПДВ.
При цьому, умовами п.3.10. обох договорів передбачено, що споживач та його постачальник мають право на коригування протягом розрахункового періоду підтверджених обсягів природного газу в порядку, встановленому Кодексом газотранспортної системи. Всі зміни замовлених обсягів повинні бути оформлені у письмовій формі, підписані споживачем і надані представнику постачальника до 1-го числа місяця, з якого проводиться зміна. 
Пунктом 11.1 договорів визначено, що останні набирають чинності з дня їх підписання та укладаються у частині постачання природного газу на термін до 31.12.2016р., а у частині оплати за надані послуги - до їх повного здійснення.
Судова колегія звертає увагу, що договір №000351Т розповсюджує свою дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01.02.2016р. згідно з п.3 ст. 631 Цивільного кодексу України.
Водночас, дія договору №009201-БТ розповсюджується на відносини, що фактично склались між сторонами з 01.01.2016р. згідно з п.3 ст. 631 Цивільного кодексу України (т.1 а.с.71).
Вказані договори підписані сторонами та скріплені печатками юридичних осіб.
У матеріалах справи наявні тристоронні (Національний університет “Одеська юридична академія”, Товариство з обмеженою відповідальністю “Одесагаз-постачання”, Акціонерне товариство “Одесагаз”) акти прийому-передачі природного газу від 31.01.2016р. за №№ 009201/01, 9201/1, 009201/01, відповідно до яких ТОВ “Одесагаз-постачання” передало НУ “ОЮА” природний газ в об`ємі 43,645 тис. куб.м., 7 140 тис. куб.м. та 19 104 тис. куб.м., відповідно, у загальному об`ємі 69,889 тис. куб.м. (т.1. а.с. 138-140).
Крім того, відповідно до акту наданих послуг з прийому-передачу природного газу від 31.01.2016 за договором №000351(3) в січні 2016 року ТОВ “Одесагаз-постачання” передало НУ “ОЮА” природний газ в обсязі 2,470 тис. куб.м. (т.1. а.с. 126-127).
Також, у матеріалах справи наявні:
- акт прийому-передачі від 04.03.2016р. природного газу та прийняття послуг із його транспортування розподільними газопроводами за договором №000351(3), відповідно до якого ТОВ “Одесагаз-постачання” у січні 2016р. передало НУ “ОЮА” природний газ в обсязі 2,470 тис. куб.м. (т.2. а.с. 44);
- акти прийому-передачі від 29.02.2016р. природного газу та прийняття послуг із його транспортування розподільними газопроводами за договором №009201(3)-БТ, відповідно до яких ТОВ “Одесагаз-постачання” у січні 2016р. передало НУ “ОЮА” природний газ в обсязі 35,661 тис. куб.м. та 34,228 тис. куб. м., відповідно (т.2. а.с. 45-46);
Як встановлено місцевим господарським судом відповідач оплатив отриманий природний газ, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями податкових накладних від 03.03.2016р. №58 на суму 310 268,02 грн., від 10.03.2016р. №165 на суму 297 808,21 грн., від 11.03.2016р. №200 на суму 21 490,49 грн., відповідно до яких ТОВ «Одесагаз-постачання» отримало від НУ “ОЮА” 629566,72 грн.
Однак, АТ «Укртрансгаз» вважає, що факт безпідставного відбору природного газу об`ємом 62,379 тис. куб. м. підтверджується звітом ПАТ «Одесагаз» про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за січень 2016р., реєстром обсягів газу, що були використані споживачами по договорах з НАК «Нафтогаз України» у січні 2016р. та копію довідки головного бухгалтера Акціонерного товариства “Укртрансгаз” про списання газу на балансування 01.01.2016р.-30.06.2018р. (т.1 а.с. 15-21).
При цьому, відповідно до звіту про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальникам у січні 2016р., який складено ПАТ „Одесагаз”, у січні 2016р. Акціонерним товариством „Укртрансгаз” поставлено обсяг природного газу у розмірі 18,948 тис. куб.м. 
Проте, посилаючись на інформацію про споживачів, які використали природний газ із мереж операторів газорозподільних систем без підтверджених номінацій у 2016 році, а також, на реєстр обсягів газу, що були використані споживачами по договорах з НАК «Нафтогаз України» у січні 2016р. АТ «Укртрансгаз» вважає, що Національний університет “Одеська юридична академія” у січні 2016 року набув з газотранспортної системи позивача 62,379 тис.куб.м., що і стало підставою для звернення останнього з відповідним позовом до господарського суду.
Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.
Частиною другою ст. 20 Господарського кодексу України визначено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб (така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.12.2019р. у справі № 910/1997/18).
При цьому, перелік способів захисту, зазначений в ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, не є вичерпним, отже, суду надано право захистити цивільне право або інтерес особи іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 27.02.2020р. у справі  №5013/458/11).
Враховуючи обґрунтування заявлених АТ „Укртрансгаз” позовних вимог приписами  ст. ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу України, апеляційна колегія зазначає наступне.
Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
За змістом статті 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.
Положення ст. 1212 Цивільного кодексу України, які визначають умови задоволення вимог у кондикційних зобов`язаннях, передбачають одночасну сукупність таких елементів: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.05.2020р. у справі № 623/3146/18).
Тобто, конструкція ст. 1212 Цивільного кодексу України, як і загалом норм глави 83 Цивільного кодексу України, свідчить про необхідність установлення так званої "абсолютної" безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Майно не можна вважати набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо в момент його набуття (збереження) це відбулося хоча і не в прямо передбачений, але в усякому випадку - в не заборонений цивільним законодавством спосіб, із метою досягнення учасниками відповідних правовідносин певного правового результату в майбутньому, якщо в подальшому цей результат настав.
Встановлення сукупності зазначених умов (елементів) є предметом доказування для позивача та, відповідно, оцінки для суду за результатами дослідження поданих сторонами, в обґрунтування своїх вимог чи заперечень, до суду документів.
Отже, у межах розгляду даної справи підлягає встановленню наявність або відсутність підстав для споживання газу відповідачем, а також факт належності такого газу саме позивачу.
Правові засади функціонування ринку природного газу Закону України визначені положеннями Закону України  „Про ринок природного газу” від 9.04.2015р. N 329-VIII (з наступними змінами і доповненнями, в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.
Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбаченим договором.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про ринок природного газу" споживач має право, зокрема, на отримання природного газу належної якості та кількості, фізико-хімічні показники якого відповідають встановленим нормам, відповідно до умов укладених договорів, крім випадків припинення (обмеження) постачання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів.
Згідно з п. 1 розділу 2 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015р. №2496, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 06.11.2015р. за №1382/27827 "Про затвердження Правил постачання природного газу" (далі - Правила постачання природного газу) підставою для постачання природного газу споживачу є, зокрема, наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов; наявність підтвердженого обсягу природного газу на відповідний період для потреб споживача.
Відповідно до п. 2 розділу 2 Правил постачання природного газу постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.
Судова колегія звертає увагу, що постановою від 28.05.2015р. №1645 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом на території м. Одеса та Одеської області терміном дії з 01.07.2015р. по 30.06.2020р. Товариству з обмеженою відповідальністю «Одесагаз-постачання».
Таким чином, з 01.07.2015р. у період спірних правовідносин ТОВ «Одесагаз-постачання» є постачальником газу на території м. Одеса та Одеської області, та є замовником послуг транспортування газу споживачам.
Як вбачається з відповідних доказів, наявних у матеріалах справи, та не заперечується третьою особою-2 у ТОВ «Одесагаз-постачання» та НУ “ОЮА” станом на січень 2016р. існували договірні відносини щодо постачання відповідачу природного газу, на підставі яких ТОВ «Одесагаз-постачання» постачало, а НУ “ОЮА” отримувало обумовлені договорами обсяги газу, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі газу, наявними у матеріалах справи.
Також, відповідно до матеріалів справи, станом на момент виникнення спірних правовідносин сторін у справі (січень 2016 року) - у позивача та відповідача були відсутні договірні відносини з приводу постачання природного газу, про що абсолютно правильно зазначив суд першої інстанції у своєму рішенні.
Згідно з ч.1 та п.п. 2,3 ч .2 ст. 59 Закону України „Про ринок природного газу” суб`єкти ринку природного газу, які порушили законодавство, що регулює функціонування ринку природного газу, несуть відповідальність згідно із законом. Правопорушеннями на ринку природного газу, зокрема, є: несанкціонований відбір природного газу; використання природного газу споживачами в обсягах, що перевищують підтверджені в установленому порядку постачальниками.
Пунктом 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи встановлено, що під несанкціонованим відбором природного газу розуміється - відбір природного газу: за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період; без укладення відповідного договору з постачальником; шляхом самовільного під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку природного газу або поза охопленням приладами обліку; шляхом самовільного відновлення споживання природного газу.
Враховуючи існування договірних відносин відповідача з ліцензованим постачальником газу у м. Одеса, судова колегія вважає, що у НУ “ОЮА” був постачальник природного газу, що в свою чергу спростовує доводи АТ «Укртрансгаз» про те, що відповідач отримав природний газ у січні 2016 року внаслідок безпідставного його відбирання з системи.
Крім того, судова колегія звертає увагу, що планові обсяги постачання природного газу визначені сторонами у п. 3.10. Договорів №000351Т та №009201-БТ і такі обсяги постачання є узгодженими в силу умов вказаних Договорів. При цьому, відповідачем не було перевищено обсягу споживання природного газу у січні 2016 року, що не заперечується постачальником газу - ТОВ “Одесагаз-постачання”.
Беручи до уваги, що між відповідачем та третьою особою-2 в спірний період існували договірні відносини з визначеним обсягом постачання, розподілу та транспортування природного газу, відповідно до укладених договорів, і відповідачем не здійснено перевищення обсягу місячної норми з відбору природного газу в розмірі кожного місяця поставки газу окремо, судова колегія вважає, що дії НУ “ОЮА” не можуть бути кваліфіковані як несанкціонований відбір природного газу за спірний період.
Відомості у наданій позивачем Інформації про споживачів, які використали природний газ із мереж операторів газорозподільних систем без підтверджених номінацій у 2016 році щодо того, що Національний університет “Одеська юридична академія” у січні 2016 року набув з газотранспортної системи 62,379 тис.куб.м., спростовуються наявними в матеріалах справи первинними бухгалтерськими документами, складеними між позивачем та третіми особами у даній справі, якими підтверджується факт здійснення господарської операції з постачання третьою особою - ТОВ “Одесагаз-постачання” відповідачу природного газу на відповідні суми 21 490,49 грн., 310 268,02 грн. та 297 808,21 грн., які оплачені відповідачем в повному обсязі.
Крім того, судова колегія звертає увагу, що відповідно зі звіту про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальникам у січні 2016р. ПАТ „Одесагаз”, який позивач надав суду в підтвердження відбирання відповідачем газу в обсязі 62,379 тис.куб.м., вбачається, що у січні 2016р. Акціонерним товариством „Укртрансгаз” поставлено обсяг природного газу у розмірі 18,948 тис. куб.м., а відтак, судова колегія вважає посилання позивача на наведені ним документи – безпідставним.
Враховуючи вищенаведене, АТ «Укртрансгаз» не підтверджено того, що відповідачем спожито природний газ саме з ресурсу позивача. 
При цьому, згідно з п. 1 глави 1 розділу X Кодексу газотранспортної системи (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) оператор газотранспортної системи має право припинити транспортування природного газу в точці входу до газотранспортної системи або точці виходу з газотранспортної системи у випадках, зокрема, несанкціонованого відбору природного газу.
Згідно з п. 13 розділу II Правил постачання природного газу постачальник має право ініціювати/вживати заходів з припинення або обмеження в установленому порядку постачання природного газу споживачу, зокрема, в разі: проведення споживачем неповних або несвоєчасних розрахунків за договором; відмови від підписання акта приймання-передачі без відповідного письмового обґрунтування.
Відповідно до п. 14 розділу II Правил постачання природного газу за необхідності здійснення заходів з обмеження або припинення газопостачання споживачу постачальник надсилає споживачу не менше ніж за три доби (для підприємств металургійної та хімічної промисловості - не менше ніж за 5 діб) до дати такого припинення повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність самостійно обмежити чи припинити газоспоживання з певного періоду (день, година тощо) та у визначений зі споживачем час має право опломбувати запірні пристрої споживача, за допомогою яких споживач самостійно обмежив чи припинив подачу газу на власні об`єкти. Повідомлення має бути складено відповідно до форми повідомлення, встановленої  наказом Міністерства палива та енергетики України від 03.07.2009 року № 338, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.07.2009 року за № 703/16719, та містити підставу припинення, дату та час, коли споживачу необхідно самостійно обмежити чи припинити споживання природного газу. Постачальник має право здійснити заходи з обмеження чи припинення газопостачання споживачу через залучення до цих робіт Оператора ГРМ/ГТС.
Проте, в матеріалах справи відсутні докази надіслання відповідачу постачальником чи оператором газотранспортної системи повідомлення про необхідність припинити газоспоживання за спірний період.
Крім того, враховуючи, що позивачем заявлено одночасно дві вимоги щодо повернення безпідставно набутого майна та стягнення його вартості, які є взаємовиключними,  колегія суддів відзначає наступне.
Відповідно до ст. 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.
В той же час, положеннями цивільного законодавства не надано права особі, яка вважає себе власником майна, одночасно вимагати повернення майна та відшкодування його вартості. 
Згідно вимог ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Відповідно до ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Разом з тим, відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд вважає за необхідне послатися на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010р. у якому зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
З огляду на викладене, приймаючи до уваги положення чинного законодавства і встановлені обставини справи, судова колегія вважає, що висновок місцевого господарського суду відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги та АТ «Укртрансгаз» не спростовують висновків, викладених в рішенні Господарського суду Одеської області від 09.09.2020 року у справі №916/2409/19.
Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, апеляційна скарга Акціонерного товариства “Укртрансгаз” на рішення Господарського суду Одеської області від 09.09.2020р. у справі №916/2409/19 задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Одеської області від 09.09.2020р. у справі №916/2409/19 залишається без змін.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги у даному випадку апелянту не відшкодовуються.
Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Господарського суду Одеської області від 09.09.2020р. у справі №916/2409/19 залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених ч.3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст складено та підписано 26.11.2020р.

Головуючий суддя                                                                      Савицький Я.Ф.
Суддя                                                                                          Головей В.М.
Суддя                                                                                          Разюк Г.П.