УХВАЛА

07 грудня 2020 року 
м. Київ

справа №  922/2115/19 
Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Дроботової  Т.  Б.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд"
на постанову Східного апеляційного господарського суду від 22.10.2020 у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома" 
про стягнення 4  360  664,02 грн,

ВСТАНОВИВ:
17.11.2020 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" (далі - ТОВ "Азотфострейд") на постанову Східного апеляційного господарського суду від 22.10.2020 (повний текст складено 23.10.2020) у справі №  922/2115/19, подана 12.11.2020 безпосередньо до суду касаційної інстанції засобами поштового зв`язку.
Розглянувши матеріали касаційної скарги, суд вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без руху з огляду на таке.
Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
За змістом підпункту 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду необхідно сплатити 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
Згідно з підпунктом 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" у редакції, що діяла на час подачі позову, ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становила 1,5 % ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Предметом касаційного оскарження є постанова Східного апеляційного господарського суду від 22.10.2020 в частині відмови у задоволенні позовних вимог основного боргу у розмірі 3  723  902,70 грн та пені  у сумі 266  429,51 грн.

Ураховуючи зазначене, за подання касаційної скарги скаржникові необхідно сплатити 200 % *( 3  723  902,70  грн + 266  429,51 грн  х 1,5 %) = 119  709,97 грн.
ТОВ "Азотфострейд" не додало до касаційної скарги платіжного доручення, яке би підтверджувало сплату судового збору у встановленому законом порядку та розмірі. 
Хоча у переліку додатків до касаційної скарги і зазначено докази сплати судового збору, проте при огляді касаційної скарги цього документа не виявлено, про що Верховним Судом складено акт від 17.11.2020 № 29.1-11/339. 
Виходячи із положень частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, вона залишається без руху.
Таким чином, ТОВ "Азотфострейд" необхідно сплатити судовий збір і надати суду документ, що підтверджує сплату судового збору у сумі 119  709,97 грн за наведеними нижче реквізитами.
- Отримувач коштів: УК у Печерському р-ні/Печерський р-н/22030102, 
- Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897;
- Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);
- Код банку отримувача (МФО): 899998;
- Рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007
- Код класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)"

Крім того, відповідно до частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.
Згідно до пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України  у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Таким чином, з огляду на зміст наведених вимог процесуального закону, при касаційному оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу, окрім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити: пункт 1) - формулювання застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується скаржник, із зазначенням цієї норми права та змісту правовідносин, у яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах; пункт 2) - обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовного обґрунтування мотивів такого відступлення;  пункт 3) - зазначення норми права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній та обґрунтувати необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Зі змісту касаційної скарги убачається, що не погоджуючись із судовим рішенням у справі №  922/2115/19, ТОВ "Азотфострейд" оскаржує постанову Східного апеляційного господарського суду від 22.10.2020 з підстав пункту 1 та 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Проте подана касаційна скарга обмежується посиланням на пункти 1 та 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України та фактично незгодою ТОВ "Азотфострейд" з рішенням суду апеляційної інстанції у частині відмови в задоволенні позову та містить лише посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права (статей 526, 712 Цивільного кодексу України), хоча і містить перелік постанов Верховного Суду, однак без формулювання висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладеного в цих постановах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Крім того, щодо оскарження з підстави пункту 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, то касаційна скарга має містити зазначення обставин, наведених у частинах 1, 3 статті 310 цього Кодексу. Якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права, проте скаржником цього не зазначено.
Зміст касаційної скарги зводиться лише до незгоди із встановленими судом апеляційної інстанції  обставинами справи та оцінкою ним зібраних у справі доказів. При цьому, в порушення вимог статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі не міститься будь-яких обгрунтувань підстави (підстав) передбаченої (передбачених) частиною 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки касаційна скарга подана без урахування вимог статті 290 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України її слід залишити без руху.
Суд визначає скаржникові спосіб усунення недоліків касаційної скарги, зазначених в цій ухвалі, шляхом подачі нової редакції касаційної скарги із належним обґрунтуванням підстав касаційного оскарження, передбачених частиною 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (із урахуванням змісту цієї ухвали), а також доказів надіслання нової редакції касаційної скарги сторонам у справі.
У разі невиконання у встановлений законом строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржникові.
Керуючись статтями 234, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 

УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 22.10.2020 у справі №  922/2115/19 залишити без руху до 28.12.2020, але строк виконання цієї ухвали не може перевищувати десяти днів із дня вручення її скаржникові. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                           Т.  Б.  Дроботова