ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9284/20 Справа № 208/1350/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Івченко Т. П. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року        Дніпровський Апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
                суддів         - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу
за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування витрат на лікування та поховання спадкодавця
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 вересня 2020 року,  -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася із позовною заявою про відшкодування витрат на лікування та поховання спадкодавця, заявила їх до ОСОБА_2 , та просила:- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на лікування спадкодавця в сумі 83 720 грн. 68 коп. і витрати на поховання спадкодавця в сумі 860 грн. 00 коп; та понесені позивачем судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалась на те, що вона разом із ОСОБА_3 12.03.2010 року зареєстрували шлюб, від якого мають спільну дитину – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також у її чоловіка є син, ОСОБА_2 , - відповідач, який за життя її чоловіка не бажав спілкуватися з батьком, та навіть змінив своє прізвище.
В 2015 році у її чоловіка ОСОБА_3 було діагностовано захворювання рак гортані. В 2016 році була проведена хіміотерапія та повторно в 2017 році. З 2016 року йому призначена друга група інвалідності і пенсію по інвалідності.
Даний вид лікування потребував значних коштів, особистих заощаджень не вистачило, пенсія яку отримував чоловік була на рівні прожиткового мінімуму, а тому вона вимушена була позичати кошти на лікування у третіх осіб, що підтверджується розпискою на суму 80 000 грн., а також видатковими накладними на придбання ліків №132 від 26 січня 2017 року на суму 29 592 грн. 76 коп., №60 від 05 січня 2017 року на суму 31 983 грн. 40 коп., №234 від 15 лютого 2017 року на суму 11 715 грн. 82 коп., 722 від 15 червня 2017 року на суму 14 149 грн. 38 коп., виданих ФОП ОСОБА_5 , всього на суму 87 441 грн. 36 коп., що підтверджує придбання необхідних ліків для лікування чоловіка. Загальна сума яка підтверджена доказами становить 167 441 грн. 36 коп., хоча витрати складають суму що значно перевищують заявлені вимоги. Також нею було витрачено на поховання чоловіка суму 1720 грн., що підтверджується відповідним товарним чеком від 19.05.2019 року виданого ПП ОСОБА_6 ..
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .
09 грудня 2019 року державним нотаріусом Першої кам`янської державної нотаріальної контори Новіковою Л.В. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_3 спадкоємцями в якому на вказане вище майно зазначені син - ОСОБА_2 (відповідач), малолітній син ОСОБА_4 , 2008 року народження, та сама позивачка як дружина померлого, тобто кожен зі спадкоємців отримав по 1/3 частці спадкового майна.
Враховуючи, що ОСОБА_2 з батьком за його життя не спілкувався, не витрачав коштів на його лікування, а від спадщини що відкрилася після смерті не відмовився, прийняв 1/3 частину, а тому вважає з підстав ст. 1232 ЦК України, витрати на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця підлягають поділу між спадкоємцями які є повнолітніми, а тому з відповідача слід стягнути:
1/2 частку витрат на лікування, що становить ( 87 441 грн. 36 коп. + 80 000 грн. 00 коп.) / 2 = 83 720 грн. 68 коп., та 1/2 частку витрат на поховання в сумі 860 грн. 00 коп. (1720 грн. 00 коп. / 2= 860 грн. 00 коп.).
Понесені позивачем судові витрати складають: 845 грн. 81 коп. - які вважає такими що також підлягають стягненню з відповідача на її користь (а.с.1-2).

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 вересня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про відшкодування витрат на лікування та поховання спадкодавця» - задоволені частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 : -573 (п`ятсот сімдесят три) гривні 33 копійки у відшкодування 1/3 частки витрат понесених ОСОБА_1 на поховання ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 – відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , -5 (п`ять) гривень 73 копійки – у відшкодування понесених судових витрат.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 -3011 (три тисячі одну) гривню 85 копійок – у відшкодування понесених витрат на правову допомогу (а.с. 136-142).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що при винесенні оскаржуваного рішення були неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, порушено судом 1 інстанції норм матеріального права, а тому просить рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 вересня 2020 року скасувати та винести нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с. 147-148).

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 

Судом 1 інстанції встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 6).
2 березня 2010 року позивачка – ОСОБА_1 зареєструвала шлюб із ОСОБА_3 , згідно до свідоцтва про шлюб виданого Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 70 (а.с. 11).
08 вересня 2010 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , змінив ім`я згідно до свідоцтва про зміну імені виданого Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, від 08 вересня 2010 року актовий запис № 24, а саме змінив прізвище ОСОБА_7 на ОСОБА_8 (а.с. 7).
В період до лютого 2016 року ОСОБА_3 працював у ФОП ОСОБА_9 та мав заробітну плату в розмірі близько 1660 гривень (а.с. 22).
20 червня 2017 року ОСОБА_3 присвоєно статус пенсіонера по інвалідності 2-ої групи за загальним захворюванням (а.с. 17).
З 10 липня 2017 року по 29 серпня 2017 року ОСОБА_3 проведено лікувальний курс проміневої терапії, що підтверджено довідкою КУ «Клінічного онкологічного диспансеру» ДОР від 29.08.2017 року (а.с. 19).
17 січня 2018 року ОСОБА_3 видана форма індивідуальної програми реабілітації інваліда (а.с. 20-21).
01 травня 2018 року за повторним оглядом підтверджена 2-га група інвалідності з 01.05.2018 року за загальним захворюванням ОСОБА_3 , строком до 01.05.2019 року, що підтверджено довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 996941 (а.с. 18).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть виданим Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 20.05.2019 року, актовий запис № 617 (а.с. 10).
09 грудня 2019 року державним нотаріусом Першої кам`янської державної нотаріальної контори Новіковою Л.В., видала свідоцтво про право на спадщину за законом спадкоємцям майна ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме сину ОСОБА_2 , 1/3 частку; сину ОСОБА_4 , 1/3 частку; дружині ОСОБА_1 , 1/3 частку, що підтверджено копією свідоцтва у спадковій справі № 625/2019, зареєстровано в реєстрі за № 1-2393 (а.с. 12).

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи витрати понесені позивачем на поховання чоловіка ОСОБА_3 суд 1 інстанції виходив з того, що такі витрати підтверджені належними та допустимими доказами.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо відшкодування витрат на лікування покійного чоловіка суд 1 інстанції виходив з того, що такі витрати належними та допустимими доказами не підтверджені. 

Із вказаними висновками суду 1 інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Згідно положень частини 1 статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.
Відповідно до положень статті 1232 ЦК України спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця; витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більш як за три роки до його смерті.
Обов`язковою умовою покладення на спадкоємців обов`язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця є те, що ці витрати повинні бути розумними з точки зору їхнього розміру і необхідності здійснення. Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більше як за три роки до його смерті.
Така позиція узгоджується з постановами Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі за №713/1434/16-ц. та від 21 березня 2018 року у справі за №753/15444/15-ц.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України обов`язок доведення тих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим ЦПК України, покладається на кожну із сторін.
       Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
       Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
       
       З матеріалів справи вбачається, що з 10 липня 2017 року по 29 серпня 2017 року ОСОБА_3 проведено лікувальний курс проміневої терапії, що підтверджено довідкою КУ «Клінічного онкологічного диспансеру» ДОР від 29.08.2017 року (а.с. 19).
17 січня 2018 року ОСОБА_3 видана форма індивідуальної програми реабілітації інваліда (а.с. 20-21).
В позовній заяві ОСОБА_1 посилалась на те, що лікування чоловіка потребувало значних коштів, особистих заощаджень не вистачало, а відтак вона була вимушена позичати кошти на лікування у третіх осіб.
З матеріалів справи також вбачається, що на підтверджень понесених витрат з лікування ОСОБА_3 позивачем надано розписку датовану 01 березня 2016 року (а.с. 23), зі змісту якої вбачається що вона написана рукописним шляхом, із зазначенням прізвища, ім`я та по-батькові ОСОБА_1 , та адреси проживання АДРЕСА_3 , без зазначення даних паспорту, ОСОБА_1 , щодо займу грошових коштів на лікування чоловіка ОСОБА_3 , що проживає за вказаною адресою, без заповнення паспортних даних особи, із зазначенням суми 80000 гривень у ОСОБА_10 , без зазначення даних особи, які зобов`язувалася повернути до 01 березня 2019 року. Із зазначенням написання розписки у присутності 2-х свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , підписів та даних свідків розписка на містить.
Проте доводи викладені в позовній заяві, щодо проведення заявлених витрат, не підтверджені належними та допустимими доказами, оскільки витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більш як за три роки до його смерті.
Зі змісту розписки, датою її складання є 01.03.2016 рік, в той же час як датою смерті ОСОБА_3 є ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто в розумінні приписів ч. 2 ст. 1232 ЦК України відшкодуванню підлягають витрати на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця – ОСОБА_3 , у період починаючи з 17.05.2016 року.
Тобто заявлена сума у розмірі 80000 гривень, оформлена за датою 01.03.2016 року, виходить за період який охоплює право на відшкодування витрат, в тому числі.
Зокрема позивачем не надано будь-яких медичних документів як б містили перелік ліків та медичних препаратів які були призначенні для лікування за життя чоловіка ОСОБА_3 .

Враховуючи те, що заявлені витрати, не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому суд 1 інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині, оскільки рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях. 

Виходячи з встановлених конкретних обставин справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, про часткове задоволення позовних вимог та ухвалив обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам закону.
       Колегія суддів вважає, що справа розглянута всебічно, встановлені правовідносини, що склалися між сторонами, яким надана вірна правова оцінка, досліджені наявні докази, висновки суду першої інстанції обґрунтовані чинними нормами матеріального права.
Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення – не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу   ОСОБА_1  - залишити без задоволення. 

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 вересня 2020 року — залишити без змін. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: