ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

15 грудня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 340/3371/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Прокопчук Т.С. (доповідач),
                               суддів:  Шлай А.В., Кругового О.О.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційні скарги ОСОБА_1 , Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, що є правонаступником Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України
на окрему ухвалу  Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2020 року  (головуючий суддя:Пасічник Ю.П) про розгляд заяви ОСОБА_1  в порядку статті  383 Кодексу адміністративного судочинства України щодо визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії в частині виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2020 року  по адміністративній справі №340/3371/19
за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - 

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.01.2020 року по справі  №340/3371/19 визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України (далі – ВЧ НОМЕР_2 МО України) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані у 2014-2015 роках дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, передбаченої п.12 ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", виходячи з грошового забезпечення, станом на день звільнення з військової служби;
зобов`язано ВЧ НОМЕР_2 МО України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані у 2014-2015 дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 05.11.2014 року по 14.09.2015 року, виходячи з грошового забезпечення, станом на день звільнення з військової служби.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.05.2020 року, вищезазначене рішення суду першої інстанції  скасовано та  прийнято нове рішення, яким
визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_2 МО України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період 2015 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 14.09.2015 року;
зобов`язано ВЧ НОМЕР_2 МО України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2015 року;
зобов`язано ВЧ НОМЕР_2 МО України виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, виходячи з грошового забезпечення, станом на день     звільнення з військової служби 14.09.2015 року по день фактичного розрахунку.
22.07.2020 року Кіровоградським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі №340/3371/19, на підставі якого державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно – Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Улюшевим Б.В. (далі – державний виконавець Улюшев Б.В.) 23.07.2020 року винесено постанову про відкриття ВП №62640854 щодо примусового виконання ВЧ НОМЕР_2 МО України постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 21.05.2020 року.
05.08.2020 року державним виконавцем Улюшевим Б.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження  ВП №62640854, у зв`язку з добровільними виконанням боржником рішення суду.
Зазначена постанова обґрунтована тим, що до відділу надійшла заява боржника з додатками, що свідчить про фактичне виконання ним рішення по справі №340/3371/19 у відповідності до виконавчого документа, норми Закону України «Про виконавче провадження» не наділяють державного виконавця повноваженнями щодо оцінки дій боржника із застосування норм матеріального права.
Не погодившись з діями ВЧ   НОМЕР_2 МО України в частині виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 21.05.2020 року,   ОСОБА_1 10.08.2020 року звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з заявою, в порядку ст. 383 КАС України.
Обґрунтовуючи заяву позивач вказує, що здійснивши нарахування та виплату компенсації за невикористані дні додаткової відпустки та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відповідач взяв за основу розмір грошового забезпечення 4 400,70 грн., в той час, як документи за якими можливо було здійснити обрахунок грошового забезпечення у 2019 році було знищено. При цьому позивач наводить власний розрахунок виходячи з розміру грошового забезпечення за два місці до звільнення (липень, серпень 2019 року), розмір середньоденного грошового забезпечення має становити 467,44 грн., виходячи із розміру грошового забезпечення 10 050,20 грн. (липень) та 10049,86 грн. (серпень).
Кіровоградським окружним адміністративним судом 19.08.2020 року винесено  окрему ухвалу, якою заяву   ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправними дії ВЧ НОМЕР_2 МО України щодо неналежного виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 21.05.2020 року по справі №340/3371/19 в частині неповної виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримка розрахунку при звільненні, виходячи з грошового забезпечення, станом на день звільнення з військової служби 14.09.2015 року по день фактичного розрахунку та зобов`язано відповідача вжити заходи щодо усунення причин та умов що сприяли порушенню закону; в іншій частині заяву залишено без задоволення; встановлено строк для подання ВЧ НОМЕР_2 МО України звіту про виконання постанови протягом 30 календарних днів з дати набрання законної сили даної ухвали.
Не погодившись з   окремою ухвалою суду першої інстанції від 19.08.2020 року, позивачем та відповідачем  подано апеляційні скарги, в яких позивач просить ухвалу скасувати  в частині  не задоволених вимог та в цій частині вимоги задовольнити, а відповідач просить  зазначену окрему ухвалу скасувати в повному обсязі. В обґрунтування апеляційних скарг апелянти зазначають про помилковість висновків суду першої інстанції.
У відзиві на апеляційну скаргу ВЧ НОМЕР_1 , ОСОБА_1 просить залишити її без задоволення.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість окремої ухвали суду першої інстанції  в межах доводів апеляційних скарг, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. ст.242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Частиною 1 ст. 308 КАС України визначено, що апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Зазначеним вимогам процесуального закону окрема ухвала Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19.08.2020 року відповідає, в зв`язку з чим  вимоги апеляційних скарг не підлягають  задоволенню з огляду на наступне.
Згідно ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Частиною  2     ст. 14 КАС України   визначено, що   судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Частиною 1    ст.383 КАС України визначено, що    особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Відповідно до ч. 6     ст. 383 КАС України,  за наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому    ст. 249 цього Кодексу.
Частинами 1,2,4    ст. 249 КАС України   передбачено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.
В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.
Зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із невиконанням судового рішення в цій справі.
Викладене свідчить, що виконуючи рішення суду відповідач зобов`язаний враховувати обставини встановлені судовим рішенням.
В постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 21.05.2020 року  не встановлено та не досліджено розмір грошового забезпечення позивача за останні два місяці перед звільненням, які мали б бути взяті для розрахунку компенсації за невикористані дні щорічної відпустки та середнього заробітку за затримки розрахунку при звільненні.
Приписи ст. 383 КАС України не наділяють суд повноваженнями встановлювати чи брати за основу обставини, які не досліджувались судом, який ухвалив рішення, а тому суд не вправі ставити під сумнів спосіб нарахування позивачеві компенсації за невикористані дні щорічної відпустки та середнього заробітку за затримки розрахунку при звільненні, в т.ч. і розмір грошового забезпечення за два місці до звільнення (липень, серпень 2019 року).
Водночас як зазначив відповідач у відповіді на адвокатський запит (а.с.138), здійснюючи нарахування та виплату позивачу середнього заробітку    за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.09.2015 року по 21.05.2020 року, відповідач керувався принципом справедливості та співмірності, нарахувавши 257 666,84 грн. середнього заробітку    за час затримки розрахунку при звільненні, а фактично виплатив лише 60 294,04 грн.
Вказані дії свідчать  про порушення ВЧ НОМЕР_2  вимог ст. 129-1 Конституції України, ст.14,370 КАС України стосовно не  виконання в повному обсязі рішення Третього апеляційного адміністративного суду від 21.05.2020 року по справі №340/3371/19 у спосіб визначений судом.
В силу викладеного є вірним висновок суду першої інстанції щодо часткового задоволення  поданої   ОСОБА_1 в порядку ст. 383 КАС України заяви та винесення окремої ухвали в порядку ст. 249 КАС України, відносно зобов`язання ВЧ НОМЕР_2   вчинити  дії, направленні на виконання рішення суду по справі №340/3371/19, в повному обсязі.
Керуючись ст.  315,  316,  321,  322,  325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
          
Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, що є правонаступником Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України – залишити без задоволення.
Окрему ухвалу  Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2020 року  по адміністративній справі №340/3371/19 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 15 грудня 2020 року та відповідно до приписів ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України оскарженню не підлягає.  

Головуючий - суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий