П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  296/3253/18 
Головуючий у 1-й інстанції:  Галасюк Р.А. 
          Суддя-доповідач:  Смілянець Е. С. 

02 листопада 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Смілянця Е. С. 
суддів:  Капустинського М.М.  Сапальової Т.В. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу   ОСОБА_1  на  рішення   Корольовського районного суду м. Житомира  від  15 червня 2020 року  у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Житомирської  міської ради про  скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
в квітні 2018 року позивач, ОСОБА_1 , звернулася в Корольовський районний суд м. Житомира з адміністративним позовом до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Житомирської  міської ради (відповідача), в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову №8-Ф від 28.03.2018 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.96 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн., провадження у справі щодо притягнення її адміністративної відповідальності закрити.
Корольовський районний суд м. Житомира рішенням від 15.06.2020 в задоволенні позову відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що у позивача на момент здійснення будівельних робіт з реконструкції в квартирі АДРЕСА_1 був відсутній дозвіл відповідного органу державного архітектурного-будівельного контролю на проведення такої реконструкції, що свідчить про здійснення нею самочинно будівельних робіт та порушення законодавства у сфері містобудівної діяльності, а також невиконання вимог припису №7/18 від 21.03.2018 на час розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. 
Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що відповідачем при прийнятті оскарженої постанови було порушено порядок її винесення, постанова №8-Ф від 28.03.2018 не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам ст.251 КУпАП.
Зазначає,  що до квартири АДРЕСА_1 вона не має жодного юридичного відношення, не є її власником чи наймачем, до проведення реконструкції в даному житлі вона відношення немає. Вважає що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.6 ст.96 КУпАП.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що ОСОБА_1 надано письмові пояснення про те, що саме вона робить поточний ремонт шляхом збільшення дверного пройому з коридору у кімнату та за класом наслідків належать до об`єктів з середніми наслідками – СС2. 
Згідно з положеннями ч. 3  ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства  (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Виходячи з приписів ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ПП «КВЖРЕП №8» на адресу заступника начальника управління ДАБК було направлено лист №237 від 27.02.218р. про те, що за результатом позапланової перевірки з приводу самовільного перепланування квартири АДРЕСА_1 , було виявлено, що в квартирі знесена частина перегородки між коридором та житловою кімнатою.
Матеріли справи свідчать, що позивачу на адресу: АДРЕСА_2 , було направлено попередження №225 від 26.02.2018 про заборону проведення ремонтних робіт з перепланування квартири без отримання дозволу відповідних організації на їх виконання.
На підставі звернення ПП «КВЖРЕП №8», абз.8 п.7 «Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю», затвердженого постановою КМУ №533 від 23.05.2011, в.о. начальника Управління державного архітектурно-будівельного контролю Житомирської міської ради було виготовлено направлення №56/18 від 13.03.2018 для проведення позапланого заходу щодо дотримання суб`єктом містобудування фізичною особою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ,   вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на підставі наказу (розпорядження).
За результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт складено акт №29.
Згідно виявлених порушень вказаного акта будівельні роботи виконуються без отримання дозволу на виконання будівельних робіт; реконструкція здійснюється з порушенням державних стандартів, норм і правил, та з порушенням порядку, визначеного Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Вказаний акт також свідчить про те, що гр. ОСОБА_1 здійснила реконструкцію у кв. АДРЕСА_1 , що призвело до зміни геометричних розмірів житлової кімнати площею 17,2 кв.м., змінилась конфігурація приміщення коридору. ОСОБА_1 надано письмові пояснення, що вона робить поточний ремонт шляхом збільшення дверного пройому з коридору у кімнату.
В письмових поясненнях від 16.03.2018 позивач ОСОБА_1 вказала, що робить поточний ремонт шляхом збільшення дверного пройому з коридору у кімнату.
Протоколом про адміністративне правопорушення від 21.03.2018 головним спеціалістом сектору по проведенню перевірок управління державного архітектурно-будівельного контролю Житомирської міської ради Михальським В.А. виявлено порушення будівельних робіт з реконструкції в квартирі АДРЕСА_1 щодо виконання без отримання дозволу на виконання будівельних робіт щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми наслідками (СС2). Вказане є порушенням ч.1 ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність», п.3 п.7 ч.1 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» , п.24 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 №466.      
Приписом №7/18 про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 21.03.2018р. головного спеціаліста сектору по проведенню перевірок управління державного архітектурно-будівельного контролю Житомирської міської ради Михальського В.А. з метою усунення порушень висунуто вимогу про негайне зупинення виконання будівельних робіт з реконструкції в квартири АДРЕСА_1 та приведення об`єкту реконструкції у відповідність до вимог містобудівного законодавства, будівельних норм, стандартів та правил.
В зв`язку з невиконанням припису №7/18 від 21.03.2018 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.96 КУпАП та накладено на останню адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00грн.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч. 2 ст. 2 КАС України.
Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, ст.  2  та ч. 4 ст.  242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
За приписами ст.5 КАСУ кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною другою  статті 19 Конституції України  передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Відносини, які виникають у сфері містобудівної діяльності регулюються Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» №208/94-ВР від 14.10.1994, Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №553 від 23.05.2011, Порядком накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №244 від 06.04.1995.
Статтею 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюють органи державного архітектурно-будівельного контролю, визначені статтею 6 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".
Згідно з частинами першою та другою статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Приписами частини 1 ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність» визначено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".
Замовник має право виконувати будівельні роботи після видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України "Про оцінку впливу на довкілля" (п.3 ч.1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).  
Постановою Кабінету Міністрів України № 466 від 13.04.2011 (в редакції постанови КМУ від 26.08.2015 №747) затверджено Порядок виконання підготовчих та будівельних робіт (надалі Порядок), який визначає механізм набуття права на виконання підготовчих та будівельних робіт.
Пунктом 27 Порядку визначено, що дозвіл видається на безоплатній основі відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю за формулою, наведеною в додатку 9 до цього Порядку.
Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Приписами ст.96 КУпАП визначено відповідальність за порушення вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил під час будівництва
Відповідно до ч.6 ст.96 КУпАП,  виконання будівельних робіт без дозволу на їх виконання, вчинене щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми наслідками (СС2) тягне за собою накладення штрафу від тисячі до тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Як зазначено судом першої інстанції, в письмових поясненнях ОСОБА_1 вказала, що саме вона робить поточний ремонт шляхом збільшення дверного пройому з коридору у кімнату за адресою: АДРЕСА_2 .
Також судом першої інстанції зроблено висновок, що у позивача на момент здійснення будівельних робіт з реконструкції в квартирі АДРЕСА_1 був відсутній дозвіл відповідного органу державного архітектурного-будівельного контролю, що свідчить про здійснення нею самочинно будівельних робіт з реконструкції в квартирі та порушення законодавства у сфері містобудівної діяльності, а також невиконання вимог припису №7/18 від 21.03.2018 на час розгляду справи про адміністративне правопорушення.
При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до відповідно до ч. 1 Закону України "Про архітектурну діяльність" замовник - фізична або юридична особа, яка має у власності або у користуванні земельну ділянку, подала у встановленому законодавством порядку заяву (клопотання) щодо її забудови для здійснення будівництва або зміни (у тому числі шляхом знесення) об`єкта містобудування.
Згідно п. 9 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва.
Пунктом 13 зазначеного Порядку визначено, що повідомлення про початок виконання підготовчих робіт, повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, та повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів подається, зокрема замовником (його уповноваженою особою) особисто.
Наведене  спростовує доводи відповідача про те, що ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення, оскільки лише пояснення особи не можуть бути беззаперечним доказом здійснення нею будівельних робіт з реконструкції в квартирі.  
З матеріалів справи встановлено, що акт №29, протокол про адміністративне правопорушення від 21.03.10.2018, припис №7/18 від 21.03.2018, а також постанова №8-Ф від 28.03.2018 складені відносно особи, яка не є замовником реконструкції квартири АДРЕСА_1 та не могла отримати дозвіл відповідного органу державного архітектурного-будівельного контролю, оскільки є власником іншої квартири по АДРЕСА_3 .
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Вищезазначене свідчить, що у позивача на момент здійснення будівельних робіт з реконструкції в квартирі АДРЕСА_1 не міг бути дозвіл відповідного органу державного архітектурного-будівельного контролю, оскільки, належним замовником щодо отримання відповідного дозволу могли бути тільки власники квартири ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 13-14), яким на праві власності належить квартира або їх уповноважені представники.
Згідно з ч.1 ст.75 КАС України достовірним є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а ч.1, 2 ст.76 КАС України передбачає, що достатнім є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та суд вирішує питання про достатність доказів відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, відповідачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено суб`єкта відповідальності за вказане правопорушення, тобто особи, яка безпосередньо несе адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері будівницва, зокрема, за порушення реконструкцію в квартирі, що належить на праві власності іншим особам.
Склад адміністративного правопорушення - це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення належать ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення.
Наявність усіх ознак адміністративного правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.
Однак відповідачем не доведено належними та допустимими доказами вчинення саме позивачем порушення, та не доведено що позивач є суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення.
Оскільки при складанні протоколу про адміністративне правопорушення і розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані вимоги п. 9, 13 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, внаслідок чого не було повно та всебічно з`ясовано обставин вчинення правопорушення, чи винна саме дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, колегія суддів вважає, що постанова №8-Ф від 28.03.2018 підлягає скасуванню, провадження по справі - закриттю.
У силу  п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі  ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови  про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити  повністю.
Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 15 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Житомирської  міської ради про скасування постанови скасувати.
Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.
Скасувати постанову №8-Ф від 28.03.2018 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Житомирської  міської ради про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.96 КУпАП, провадження у справі - закрити. 
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Капустинський М.М.    Сапальова Т.В.