ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" вересня 2020 р.           Справа№ 910/18436/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Іоннікової І.А.
суддів:            Тарасенко К.В. 
          Разіної Т.І. 
 
за участю секретаря судового засідання Котенка О.О.

за участю представника(-ів) згідно протоколу судового засідання від 30.09.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000"
на рішення Господарського суду міста Києва 
від 20.05.2020 (повний текст рішення складено 01.06.2020)
у справі №910/18436/19 (суддя Гулевець О.В.)
за первісним позовом фізичної особи-підприємця Сидора Івана Мирославовича
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000"
про стягнення 647255,32 грн
та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000"
до фізичної особи-підприємця Сидора Івана Мирославовича
про визнання недійсним договору,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2019 року фізична особа-підприємець Сидор Іван Мирославович (далі - позивач за первісним позовом) звернувся до Господарського суду міста Києва з первісним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000" (далі - відповідач за первісним позовом) про стягнення заборгованості у розмірі 630 863,90 грн, пені у сумі 14 929,84 грн, 3% річних у сумі 1461,58 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000" зобов`язань за договором поставки №1908/19 від 19.08.2019.
Короткий зміст зустрічних позовних вимог.
В січні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000" звернулося до Господарського суду міста Києва із зустрічним позовом до фізичної особи-підприємця Сидора Івана Мирославовича про визнання недійсним договору поставки №1908/19 від 19.08.2019.
В обґрунтування зустрічного позову Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000" посилається на те, що зміст договору поставки № 1908/19 від 19.08.2019 суперечить вимогам Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, а саме, договором не визначено предмет договору, ціну товару, строки та порядок поставки товару.
Крім того, за твердженням Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000 у видаткових накладних № 0000426 від 28.08.19; № 0000442 від 08.09.19; №0000452 від 13.09.19; № 0000467 від 22.09.19 № 0000473 від 29.09.19; № 0000495 від 11.10.19; № 0000503 від 15.10.19; № 0000521 від 25.10.19 ; № 0000532 від 31.10.19  відсутнє посилання на договір № 1908/19 від 19.08.2019, а в графі "замовлення" міститься посилання на рахунок-фактуру, на підставі якої і виконується оплата за товар, а тому до таких накладних на думку відповідача за первісним позовом не можна застосовувати умови спірного договору поставки.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.05.2020 закрито провадження у справі №910/18436/19 за первісним позовом фізичної особи-підприємця Сидора Івана Мирославовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000" в частині первісних позовних вимог про стягнення боргу у сумі 218 000,00 грн. В іншій частині первісні позовні вимоги фізичної особи-підприємця Сидора Івана Мирославовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000" задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000" на користь фізичної особи-підприємця Сидора Івана Мирославовича борг у сумі 412863,90 грн, пеню у сумі 13918,87 грн та 3% річних у сумі 1378,34 грн. В іншій частині первісних позовних вимог фізичної особи-підприємця Сидора Івана Мирославовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000" відмовлено. Повернуто фізичній особі-підприємцю Сидору Івану Мирославовичу з Державного бюджету України судовий збір у сумі 9708,83 грн, сплачений згідно із платіжним дорученням № 3 від 19.12.2019, оригінал якого міститься в матеріалах справи №910/18436/19 та судовий збір у сумі 960,50 грн, сплачений згідно із платіжним дорученням № 4 від 19.12.2019, оригінал якого міститься в матеріалах справи №910/18436/19. У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000" до фізичної особи-підприємця Сидора Івана Мирославовича про визнання недійсним договору відмовлено повністю.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2020 у справі №910/18436/19. Постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову фізичної особи-підприємця Сидора І.М.
Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів
В обґрунтування наведеної позиції, викладеної у апеляційній скарзі, відповідач за первісним позовом зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Також висновки місцевого господарського суду викладені в оскаржуваному рішенні не відповідають обставинам справи.
Зокрема відповідач за первісним позовом наголошує на тому, що його борг перед позивачем виник з факту поставки товару саме за накладними, а не за договором, оскільки у вищезгаданих накладних так і у рахунках на оплату товару, відсутні посилання на договір поставки №1908/19.
Також відповідач за за первісним позовом посилається на те, що матеріали справи не містять письмової заявки, відповідно до якої повинна здійснюватися поставка товару за п. 4.1., п. 4.2. договору.
Крім цього, відповідач вважає, що видаткова накладна № РН-0000508 від 19.10.2019 не є належним доказом поставки товару на суму 106  650,02 грн, з огляду на відсутність підпису зі сторони відповідача.
За твердженням відповідача, заявлена позивачем пеня не передбачена договором.
Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу та узагальнення його доводів
У відзиві на апеляційну скаргу позивач за первісним позовом просить суд апеляційної інстанції, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - без змін, оскільки вважає доводи відповідача викладені у апеляційній скарзі безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалене з урахуванням всіх обставин справи відповідно до чинного законодавства.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.06.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Тарасенко К.В., Разіної Т.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2020 у справі №910/18436/19; призначено апеляційну скаргу до розгляду на 05.08.2020.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2020 розгляд справи відкладено до 30.09.2020.
В судове засідання 30.09.2020 з`явилися представники позивача та відповідача за первісним позовом, які підтримали свої правові позиції щодо апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000".
Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
19.08.2019 між фізичною особою-підприємцем Сидором Іваном Мирославовичем (продавець, позивач за первісним позовом) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000" (покупець, відповідач за первісним позовом) укладений договір поставки №1908/19 (надалі - договір), відповідно до умов якого продавець зобов`язується поставити та передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар (надалі - товар), визначений накладними, що є невід`ємними частинами цього договору (п. 1.1. договору).
Зі змісту пунктів 1.2, 1.3. договору, найменування, кількість, якість та ціна одиниці товару, що включає вартість упаковки та маркування, вказуються у накладних до цього договору. Умови поставки, місце та строки поставки, кожної партії товару вказуються у письмових замовленнях до цього договору. Загальна сума договору складає загальну вартість всіх партій товару, які будуть поставлені за договором, згідно накладних до цього договору.
Оплата товару здійснюється покупцем на умовах відтермінування платежів протягом 30 календарних днів з моменту поставки товару. Моментом поставки вважається завантаження товару в автотранспорт покупця, або третьої особи визначеної покупцем, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок продавця. (п. 3.1. договору).
Згідно із п. 4.1. договору, поставка товару за цим договором здійснюється на умовах, визначених письмовими замовленнями до цього договору, відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (ІНКОТЕРМС) у редакції 2010.
Сторони дійшли згоди у п. 4.2. договору, що покупець щомісячно до 25 числа календарного місяця подає постачальну замовлення із зазначенням обсягу поставки товару на наступний, місяць поставки, строків поставки, інших умов поставки. Замовлення може містити умови щодо організації чи здійснення перевезення товару продавцем, зокрема, пункти завантаження та розвантаження товару, вид транспорту, інші умови перевезення. 
Відповідно до п. 4.7. договору, передача товару покупцеві оформляється шляхом підписання акту приймання-передачі товару або видаткової накладної або товарно - транспортної чи залізничної накладної. Моментом передачі (поставки) товару вважається момент підписання сторонами відповідних документів у місці поставки товару.
В пункті 4.9. договору, сторони погодили, що приймання товару за кількістю і якістю здійснюється згідно до вимог Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю, затвердженою Постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 № П-6 та Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю, затвердженою Постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 № П-7.
У відповідності до п. 5.3. договору, у випадку прострочення покупцем строків оплати товару покупець зобов`язується, сплатити продавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від простроченої суми за кожен день прострочення платежу.
Цей договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2020. Закінчення терміну дії договору не звільняє сторін від виконання зобов`язань за цим договором та відповідальності за його порушення (п. 8.1. договору). 
На виконання умов договору позивач за первісним позовом в період з 28.08.2019 по 31.10.2019 поставив та передав у власність відповідачу за первісним позовом товар на загальну суму 1 648 123,05 грн, що підтверджується видатковими накладними №РН-0000426 від 28.08.2019 на суму 106 650,02 грн, №РН-0000442 від 08.09.2019 на суму 139 021,87 грн, №РН-0000452 від 13.09.2019 на суму 106 650,02 грн, №РН-0000467 від 22.09.2019 на суму 355 550,58 грн, №РН-0000473 від 29.09.2019 на суму 106 650,02 грн, №РН-0000495 від 11.10.2019 на суму 135 236,64 грн, №РН-0000503 від 15.10.2019 на суму 349 028,50 грн, № РН-0000508 від 19.10.2019 на суму 106 650,02 грн, № РН-0000521 від 25.10.2019 на суму 106 650,02 грн, № РН-0000532 від 31.10.2019 на суму 136 035,36 грн, та Товарно-транспортними накладними № 000266 від 28.08.2019, № 000278 від 08.09.2019, № 000284 від 13.09.2019, № 000292 від 22.09.2019, № 000296 від 29.09.2019, № 000311 від 11.10.2019, № 000317 від 15.10.2019, № 000322 від 19.10.2019, № 000332 від 25.10.2019, № 000340 від 31.10.2019.
За фактом поставки товару позивачем за первісним позовом долучено до матеріалів справи податкові накладні (№ 32 від 28.08.2019, № 22 від 08.09.2019, № 23 від 13.09.2019, № 39 від 22.09.2019, № 40 від 29.09.2019, № 23 від 11.10.2019, № 24 від 15.10.2019, № 61 від 19.10.2019, № 62 від 25.10.2019, № 63 від 31.10.2019), які належним чином зареєстровані в ЄРПН у відповідності до вимог податкового законодавства, що підтверджується відповідними квитанціями про реєстрацію.
З метою оплати поставленого товару позивачем за первісним позовом було виставлено відповідачу за первісним позовом рахунки-фактури №СФ-0000448 від 22.08.2019 на суму 106650,02 грн, №СФ-0000472 від 08.09.2019 на суму 139021,87 грн, №СФ-0000483 від 13.09.2019 на суму 106650,02 грн, №СФ-0000496 від 22.09.2019 на суму 355550,58 грн, №СФ-0000506 від 29.09.2019 на суму 106650,02 грн, №СФ-0000531 від 11.10.2019 на суму 135236,64 грн, №СФ-0000535 від 15.10.2019 на суму 349028,50 грн, №СФ-0000543 від 18.10.19 на суму 106650,02 грн, №СФ-0000557 від 25.10.19 на суму 106650,02 грн, №СФ-0000567 від 31.10.19 на суму 136035,36 грн.
В обґрунтування первісних позовних вимог позивач за первісним позовом зазначив, що відповідачем за первісним позовом в період з 27.09.2019 по 15.11.2019 було сплачено кошти в сумі 882 259,15 грн, а отже станом на 19.11.2019 заборгованість відповідача за первісним позовом за поставлений товар в період з 28.08.2019 по 18.10.2019 складала в сумі 416 528,50 грн.
19.11.2019 позивач за первісним позовом звертався до відповідача з первісним позовом з претензією вих. №19-11/19 про виконання зобов`язання з оплати поставленого товару за договором №1908/19 від 19.08.2019 у розмірі 416 528,50 грн. 
На претензію (вих. №19-11/19) позивача за первісним позовом, відповідач за первісним позовом направив відповідь вих. №10/12/2019 від 10.12.2019, в якій повідомив про зобов`язання повністю розрахуватись за поставлений товар та задовольнити претензію позивача за первісним позовом не пізніше 31.12.2019.
З 26.11.2019 по 18.12.2019 ТОВ "ТЕМП-2000" на користь позивача за первісним позовом за поставлений товар сплачено кошти в сумі 135 000,00 грн. 
Проте, за доводами позивача за первісним позовом, не оплаченими залишились рахунки - фактури: № СФ-0000535 від 15.10.2019 на суму 349028,50 грн (сплачено лише 67500,00 грн), № СФ-0000543 від 18.10.2019 на суму 106650,02 грн, № СФ-0000557 від 25.10.2019 на суму 106650,02 грн, №СФ-0000567 від 31.10.2019 на суму 136035,36 грн, яким відповідають наступні видаткові накладні №РН-0000503 від 15.10.2019, №РН-0000508 від 19.10.2019, №РН- 0000521 від 25.10.2019, №РН-0000532 від 31.10.2019.
За таких обставин, позивач за первісним позовом звернувся до суду першої інстанції з позовом про стягнення з ТОВ "ТЕМП-2000" заборгованості за поставлений товар у сумі 630 863,90 грн (залишок заборгованості станом на час звернення до суду), та у зв`язку із простроченням оплати відповідачем за первісним позовом, позивачем за первісним позовом заявлено вимоги про стягнення пені у сумі 14 929,84 грн та 3% річних у сумі 1 461,58 грн.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується   наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями, під час розгляду справи відповідач   за первісним позовом частково сплатив на користь ФОП Сидора І.М. суму заборгованості   за договором поставки №1908/19 від 19.08.2019 у сумі   218       000,00 грн. 
Враховуючи те, що сума заборгованості у розмірі 218 000,00 грн сплачена відповідачем після відкриття   провадження у справі, суд першої інстанції на підставі п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України закриває провадження у справі №910/18436/19   в частині первісних позовних вимог про стягнення 218 000,00 грн, у зв`язку з відсутністю предмета спору.
Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем за первісним позовом зобов`язань за договором поставки №1908/19 від 19.08.2019 з оплати за поставлений   товар у розмірі 412 863,90 грн.
В процесі розгляду даної справи в суді першої інстанції, Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000" заявлено зустрічний позов про визнання недійсним договору поставки №1908/19 від 19.08.2019.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.05.2020 закрито провадження у справі №910/18436/19 за первісним позовом фізичної особи-підприємця Сидора Івана Мирославовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000" в частині первісних позовних вимог про стягнення боргу у сумі 218 000,00 грн. В іншій частині первісні позовні вимоги фізичної особи-підприємця Сидора Івана Мирославовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000" задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000" на користь фізичної особи-підприємця Сидора Івана Мирославовича борг у сумі 412863,90 грн, пеню у сумі 13918,87 грн та 3% річних у сумі 1378,34 грн. В іншій частині первісних позовних вимог фізичної особи-підприємця Сидора Івана Мирославовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000" відмовлено. Повернуто фізичній особі-підприємцю Сидору Івану Мирославовичу з Державного бюджету України судовий збір у сумі 9708,83 грн, сплачений згідно із платіжним дорученням № 3 від 19.12.2019, оригінал якого міститься в матеріалах справи №910/18436/19 та судовий збір у сумі 960,50 грн, сплачений згідно із платіжним дорученням № 4 від 19.12.2019, оригінал якого міститься в матеріалах справи №910/18436/19. У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000" до фізичної особи-підприємця Сидора Івана Мирославовича про визнання недійсним договору відмовлено повністю.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
В силу вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача за первісним позовом не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.
Предметом апеляційного оскарження у даній справі є первісні позовні вимоги про стягнення заборгованості, пені, 3% річних.
У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Колегією суддів встановлено, що договір поставки №1908/19 від 19.08.2019 укладений належним чином, підписаний повноваженими особами, у встановленому порядку не визнаний недійсним та не розірваний. Доказів протилежного учасниками справи не надано. Тобто, вказаний договір є чинним і обов`язковим для його сторін.
Проаналізувавши умови договору, колегія суддів дійшла висновку, що цей договір за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм глави 54 Цивільного кодексу України та глави 30 Господарського кодексу України.
Згідно з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Частиною 1 статті 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.
Як свідчать матеріали справи, у період з 28.08.2019 по 31.10.2019 позивачем за первісним позовом поставлено товар на загальну суму 1 648  123,05 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткових накладних.
Проте, поставлений позивачем за первісним позовом товар був оплачений відповідачем за первісним позовом частково, тому станом на момент звернення до суду першої інстанції з даним позовом борг за поставлений товар складав 630 863,90 грн. 
Як вбачається з матеріалів справи, 19.11.2020 позивачем за первісним позовом направлялася на адресу відповідача за первісним позовом претензія (вих. № 19-11/19) про сплату заборгованості у розмірі 416  528,50 грн, у відповідь на яку відповідач за первісним позовом у листі вих. №10/12/2019 від 10.12.2019 визнав наявність заборгованості та зобов`язався розрахуватися за поставлений товар не пізніше 31.12.2019.
Враховуючи вищевикладене та оскільки факт наявності заборгованості у відповідача за первісним позовом перед позивачем за первісним позовом в сумі 421  863,90 грн належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем за первісним позовом не спростований, тому колегія суддів погоджується з правомірним висновком суду першої інстанції щодо стягнення зазначеного боргу, за первісним позовом.
Посилання відповідача за первісним позовом на відсутність належних доказів того, що поставка товару здійснювалась саме за договором поставки №1908/19 від 19.08.2019 і заборгованість виникли саме внаслідок неналежного виконання вказаного договору, колегією суддів відхиляються, оскільки, по-перше, у вищевказаному договорі передбачено поставку, яка слідує із видаткових накладних відвантаження товару відбулось за замовленням відповідача за первісним позовом та саме гільзи картонної; по-друге, як свідчать видаткові накладні товар поставлявся у період з 28.08.2019 по 31.10.2019, тобто після укладання сторонами договору поставки №1908/19 від 19.08.2019; по-третє, матеріали справи не містять та скаржником не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження існування інших відносин між сторонами, окрім чинного договору поставки №1908/19 від 19.08.2019.
Твердження відповідача за первісним позовом про відсутність у матеріалах справи письмових заявок до вищевказаного договору, колегією суддів до уваги не приймається, оскільки факт виникнення зобов`язання пов`язується, зокрема, із укладенням договору і фактом передання товару. При цьому факт передання товару за договором поставки підтверджується вищевказаними видатковими накладними, що також не заперечується відповідачем за первісним позовом у відповіді на претензію.
З огляду на вищевикладене, письмова заявка не є підставою виникнення зобов`язань за вказаними договором та не може свідчити про не поставку або неотримання товару. 
Доводи відповідача за первісним позовом стосовно не підписаної з його сторони видаткової накладної №РН-0000508 від 19.10.2019, судовою колегією відхиляються, так як відповідно до відповіді на претензію від 10.12.2019 відповідачем за первісним позовом не заперечувався факт поставки товару за видатковими накладними, в тому числі і за видатковою накладною №РН-0000508 від 19.10.2019.
Також відповідач за первісним позовом у апеляційній скарзі зазначає, що заявлена позивачем пеня не передбачена договором поставки, колегія суддів вважає твердження відповідача за первісним позовом безпідставними, з огляду на те, що у пункті 5.3. договору сторони визначили, що у випадку прострочення відповідачем за первісним позовом строків оплати товару останній зобов`язується сплатити позивачеві за первісним позовом пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від простроченої суми за кожен день прострочення платежу. При цьому, вказаний пункт договору в судовому порядку не оскаржувався та є дійсним.
Інші доводи скаржника по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.
Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Висновки за результатами апеляційної скарги
За викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Скаржником не доведено наявності підстав, визначених ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, для скасування рішення та для задоволення апеляційної скарги, таких підстав колегією суддів також не встановлено.
Таким чином, судова колегія вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення не вбачається.
Судові витрати
Згідно із ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника. 
Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-2000" залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2020 у справі №910/18436/19 - без змін.
Матеріали справи №910/18436/19 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.
Повний текст постанови складено 20.10.2020.

Головуючий суддя                                                            І.А. Іоннікова 

Судді                                                                                К.В. Тарасенко

                                                                                Т.І. Разіна